Справа № 120/1084/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1084/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця, повний текст складено 08.07.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним з дати видання акт індивідуальної дії - наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 04 жовтня 2017 року № 190 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 06 жовтня 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого інспектора відділу методики штурманського управління авіації. За період проходження служби в Військовій частині НОМЕР_2 позивач перебував на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04 жовтня 2017 року № 190 позивача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 06.10.2017 року. За період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалася.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року залишено позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та нечинним з дати видання акт індивідуальної дії - наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 04 жовтня 2017 року № 190 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 06 жовтня 017 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що протягом 2016-2017 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Апелянт вважає, що Порядок №1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі роки.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого інспектора відділу методики штурманського управління авіації.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 19 вересня 2017 року № 659 полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом "а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у зв`язку з закінченням строку контракту).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 04 жовтня 2017 року № 190 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 06 жовтня 017 року.

Військова частина НОМЕР_2 перебуває на всіх видах забезпечення у Військовій частині НОМЕР_1 .

На підставі наявної у матеріалах справи довідки від 29 грудня 2018 року № 738 встановлено, що індексація грошового забезпечення виплачувалась ОСОБА_1 по грудень 2015 року включно, в подальшому, з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

17 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача 1 із відповідною заявою, в якій просив виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік, у разі відмови у задоволені зазначеної заяви, просив вказати причини невиплати індексації грошового забезпечення.

На вказану заяву позивача, відповідач надав відповідь від 29 грудня 2018 року № 350/118/3453/пс, в якій зазначив, що відповідно до вказівки директора Департаменту фінансів № 248/1485 від 26 березня 2018 року та роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16 квітня 2015 року № 10685/0/14-45/10, від 09 червня 2016 року № 252/10/136-16, від 04 липня 2017 року № 220/5140 та від 08 серпня 2017 року № 78/0/66-17 зазначено, що Порядок не передбачає черговості нарахування сум індексації, та в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у Міністерства оборони України не було, механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Крім того, повідомив, що фінансування військової частини НОМЕР_1 за період з січня 2016 року по листопад 2017 року на вказаний вид видатків не здійснювалося, а тому грошове забезпечення, яке виплачувалося позивачу за вказаний період не індексувалося.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення саме з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік є протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Як встановлено судом, позивачу за період з 01.01.2016 по 06.10.2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено , що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Проте, як вже зазначалося, позивачу за період з 01.01.2016 по 06.10.2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправні дії апелянта.

Щодо посилань апелянта на відсутність протягом 2016 - 2017 років фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення, то колегія суддів враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

При цьому, з приводу посилань апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485 та Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2015 №252/10/136-16, від 04.07.2017 №220/5140, від 08.08.2017 №78/0/66-17, то суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки листи та роз`яснення не є нормативно-правовими актами, натомість апелянт має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а тому дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення саме з 01 січня 2016 року по 06 жовтня 2017 рік є протиправними.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.