Справа № 580/1408/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1408/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Григорук В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Управління Держпраці у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод" про застосування до відповідача заходів реагування,-

В С Т А Н О В И Л А

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось управління Держпраці у Черкаській області (далі - позивач) з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський ливарний завод» (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить застосувати до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський ливарний завод» заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме зобов`язати зупинити повністю до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих:

- експлуатацію технологічного устаткування та елементів системи газопостачання зрідженим газом, що знаходиться в зоні експлуатаційної відповідальності підприємства (система газопостачання установки підігрівання ковшів Асеtагс F-0059, пост газорозбірний Ш 13.009-856.00.000 ЭТ - 1 од.);

- експлуатацію балонів із стисненим, зрідженим, вибухонебезпечним та інертним газом (кисень-15 одиниць, ЗВГ (зріджений вуглеводневий газ) - 15 одиниць, вуглекислота - 3 одиниці, аргон - 2 одиниці.);

- експлуатації крану мостового електричного однобалочного підвісного КМЕК-3,2-6,0-УЗ, заводський №К-647/14, крану мостового електричного крюкового 10т 25-22,5,заводський № 40-1262, крану мостового електричного крюкового 10т 25-22,5, заводський № 40-1262, крану мостового електричного крюкового 10т 25-22,5, заводський № 40-1263, крану мостового електричного крюкового 10т 25-22,5, заводський № 41228.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для застосування заходів реагування відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної посадовими особами позивача планової перевірки дотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки складено акт №183-070 від 11.03.2019. Вказаним актом зафіксовано порушення відповідачем вимог Закону України «Про охорону праці», зокрема:

- здійснюється експлуатація технологічного устатковання та елементів системи газопостачання зрідженим газом, що знаходиться в зоні експлуатаційної відповідальності підприємства (система газопостачання установки підігрівання ковшів Асеtаrс Р-0059, пост газорозбірний ПІ 13.009-856.00.000 ЭТ - 1 од.), без одержання дозволу відповідно до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011р. № 1107 (п. 2 додатку 3), що є порушенням вимог п. 3.1 розділу III НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання».

- не проведено частковий технічний огляд кранів, мостового електричного однобалочного підвісного КМЕК-3,2-6,0-УЗ,зав. №К-647/14, крана мостового електричного крюкового 10 т 25-22,5, зав. №40-1262, крана мостового електричного крюкового 10т 25-22,5,зав. №40-1263, крана мостового електричного крюкового 10т 25-22,5,зав. №41228, що є порушенням вимог пп1,п1,главаЗ.розділ VI НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», п.8.НПАОП 0.00-8.18-04 «Порядок проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.»;

- здійснюється експлуатація посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, а саме балонів із стисненим, зрідженим, вибухонебезпечним та інертним газом (кисень-25 од., ЗВГ (зріджений вуглеводневий газ) -25 од., вуглекислота - 3 од., аргон - 2 од.) без одержання дозволу відповідно до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (п. 10 додатку 3), затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 р. № 1107.

На підставі вказаного акту перевірки позивачем видано відповідачу припис від 11.03.2019 №091-070 з вимогою усунути наведені порушення.

Перелічені вище неусунуті порушення, на переконання позивача, створюють загрозу життю та здоров`ю працівників суб`єкта господарювання (відповідача), що, на думку позивача, є достатньою правовою підставою для звернення позивача з цим позовом до суду про застосування заходів реагування, шляхом заборони вчинення визначених робіт.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що наявні порушення законодавства про охорону праці, які спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей мають місце та є такими, що спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та її гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-ХІІ державна політика у галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці.

В силу норм ст. 13 цього Закону роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема: розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За змістом норми ч. 3 ст. 19 Господарського кодексу України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у таких сферах: виробництва і праці - за безпекою виробництва і праці, додержанням законодавства про працю; за пожежною, екологічною, санітарно-гігієнічною безпекою.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Приписами ст. 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно визначення, наведеного в ст. 1 цього Закону, заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами Положення про Управління Держпраці, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Частиною 5 ст. 4 Закону №877-V передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки було виявлено три порушення на визначеному об`єкті, що на думку позивача створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що виявлені у ході проведення перевірки та зафіксовані у акті позивача порушення дійсно, можна кваліфікувати як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що виявлені порушення дійсно мали місце.

Так, апеллянтом подано до суду першої інстанції наступні дозволи.

Дозвіл Управління Держпраці у Черкаській області № 016.18.71 від 18.01.2018 на експлуатування машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, під час лиття металів: кран мостовий електричний одно балочний підвісний КМЕК-3,2 -6,0-УЗ, зав. № К-647/14, кран мостовий електричний крюковий 10 т 25-22,5, зав № 40-1262, кран мостовий електричний крюковий 10 т 25-22,5, зав № 40-1263, кран мостовий електричний крюковий 10 т 25-22,5, зав № 41228.

З даного дозволу вбачається, що відсутні обставини, які тягнуть за собою зупинення повністю до усунення порушень, які створюють життю працючих, експлуатацію крану мостового електричного одно балочного підвісного КМЕК-3,2 -6,0-УЗ, зав. № К-647/14, крану мостового електричного крюкового 10 т 25-22,5, зав № 40-1262, крану мостового електричного крюкового 10 т 25-22,5, зав № 40-1263, крану мостового електричного крюкового 10 т 25-22,5, зав № 41228

Дозвіл Управління Держпраці у Черкаській області № 234.19.71 від 03.07.2019 на виконання робіт підвищеної небезпеки: технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: систем газопостачанн зрідженим газом суб`єктів господарювання, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 0,1 МВт; газонебезпечні роботи.

З даного дозволу вбачається, що він надає право на експлуатацію технологічного устаткування та елементів системи газопостачання зрідженим газом, що знаходиться у зоні експлуатаційної відповідальності підприємства (система газопостачання установки підігрівання ковшів Асеtагс F-0059, пост газорозбірний Ш 13.009-856.00.000 ЭТ - 1 од.)

Тобто, на момент розгляду справи у суді першої інстанції були відсутні підстави для повного зупинення роботи до усунення порушень.

На час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач має два дозволи № 177.19.71 від 24.05.2019 та № 226.19.71 від 27.06.2019 на експлуатацію балонів для зберігання ЗВГ (зріджених вуглеводних газів (пропан-бутан) в кількості 10 одиниць, балони для зберігання стиснених газів (кисень) в кількості 10 одиниць.

Також, апелянтом подано до суду акт перевірки від 03.09.2019 року № 698-072, відповідно до якого порушення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілянський ливарний завод» відсутні.

Таким чином, помилковим є висновок позивача та суду першої інстанції про те, що є порушення, які створють загрозу життю та здоров`ю людей.

В силу норм ст. 21 Закону України "Про охорону праці" (в редакціях Законів України від 16.10.2012 №5459-VI, від 09.04.2014 №1193-VII)

Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 (далі - Порядок). Згідно, п.п. 6, 9 і 14 Порядку №1107 дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3; виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

Для одержання дозволу, який видає:

1) територіальний орган Держпраці, - роботодавець, виробник або постачальник (уповноважена ним особа) подає особисто чи надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до державного адміністратора заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2005 р. N 1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру", до якої додається:

на виконання робіт підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання заявлених робіт;

на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час експлуатації заявлених машин, механізмів, устаткування та їх відповідності вимогам зазначеного законодавства;

на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо відповідності таких машин, механізмів, устаткування вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки;

2) Держпраці, - роботодавець (уповноважена ним особа) подає особисто чи надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додається висновок експертизи, зазначений в абзаці другому підпункту 1 цього пункту.

Дія дозволу поширюється на всю територію України. Роботодавець, який отримав дозвіл і має намір виконувати роботи підвищеної небезпеки та/або експлуатувати (застосовувати) машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки (у тому числі відокремленим підрозділом), повинен письмово повідомити про це територіальний орган Держпраці за місцем виконання таких робіт та/або експлуатації (застосування) таких машин, механізмів, устаткування не пізніше ніж за десять робочих днів до початку їх виконання та/або експлуатації (застосування) з наданням копії дозволу.

В силу положень п. 2 цього Порядку, дія такого Порядку не поширюється на державні аварійно-рятувальні служби та їх формування, які в установленому порядку пройшли атестацію, а також на органи військового управління, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил, інші військові формування, які утворені відповідно до законів та в яких до виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки не залучаються наймані працівники.

При цьому, ані норми ст. 21 Закону України "Про охорону праці", ані пункти Порядку №1107 не містять положень про те, що наявність у суб`єкта господарювання таких документів як свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки та/або декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки (порядок складання та видачі яких врегульовано Порядками, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки") звільняє його від обов`язку, як роботодавця, отримати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Також суд вважає помилковим позицію відповідача про те, що дія Порядку №1107 не поширюється ТОВ "Київський холодокомбінат", оскільки Порядок не містить застережень про те, що він стосується виключно тих суб`єктів господарювання, які на момент набрання ним чинності мають намір виконувати роботи підвищеної небезпеки та/або експлуатувати (застосовувати) машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки (тобто, попередньо не здійснювали відповідні роботи чи не експлуатували (застосували) відповідні машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки).

Відповідно до частин першої-другої статті 73 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідачем були надані докази відсутності вказаних у акті перевірки порушень, які раніше були виявлені позивачем.

Тому, підстави для застосування заходів реагування станом на час розгляду справи відсутні, оскільки позивач довів суду належними доказами усунення виявлених перевіркою порушень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський ливарний завод"- задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року - скасувати та прийняти нове, яким в задовленні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова