Справа № 640/4997/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4997/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Файдюка В.В.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року, суддя Арсірій Р.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Київської області про визнання протиправним рішення, зобов`язати вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Апеляційного суду Київської області, в якому просила:

- визнати рішення Апеляційного суду Київської області, яке викладене в листі № 01-15/254/2019 від 06.03.2019 року про відмову у видачі ОСОБА_1 направлення на МСЕК, протиправним;

- зобов`язати Апеляційний суд Київської області здійснити певні дії, а саме: видати ОСОБА_1 направлення до Іванківської МСЕК (вул. Поліська , 65, смт . Іванків, Київська обл., 07200 ) про встановлення відсотку втрати працездатності по факту отримання виробничої травми 26.11.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2018 року у Апеляційному суді Київської області стався нещасний випадок з додатковим помічником судді Лівійського C.B. - Хурсяковою О.І., про що було внесено запис №1 від 26.11.2018 року до Журналу реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, з вказаним записом 30.11.2018 року ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис.

29.11.2018 року було складено Акт про проведення розслідування нещасного випадку, а 30.11.2018 року було складено Акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Як вбачається з вищевказаних актів, є 1 потерпілий - ОСОБА_1 , причиною нещасного випадку є падіння, обрушення, обвалення предметів через конструктивні недоліки, а саме: перенавантаження на одну з опор столу, що виникла через незначну візуально непомітну нерівність підлоги актового залу.

Відповідно до листка непрацездатності АДХ413133, виданого ОСОБА_1 причина непрацездатності - 4 (виробнича травма), період непрацездатності з 26.11.2018 року по 28.11.2018 року, кількість днів, що підлягають оплаті - 3. Оплата за листком непрацездатності АДХ413133 здійснена судом у листопаді 2018 року. Згідно наданої копії табелю обліку робочого часу, з 29.11.2018 року ОСОБА_1 приступила до роботи.

Наказом Апеляційного суду Київської області № 688-ос/ка від 27.12.2018 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

26.02.2019 року позивачка звернулася до Апеляційного суду Київської області з заявою про надання направлення на ім`я голови Іванківської міжрайонної МСЕК Правдивому М.Г. про встановлення потерпілій ОСОБА_1 , яка отримала травму на виробництві 26.11.2018 року, відсотку втрати професійної працездатності та групи інвалідності.

Листом від 06.03.2019 року № 01-15/254/2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні такого направлення, зважаючи на відсутність повноважень направляти особу, яка не є працівником підприємства.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ст. 20 Закону № 1105-XIV надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах.

Статтею 22 Закону № 1105-XIV передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Приписами статті 30 Закону 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

На підставі ст. 31 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

З аналізу викладеного вбачається, що для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року № 189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі Порядок № 189).

29.11.2018 року відповідачем було складено Акт про проведення розслідування нещасного випадку, а 30.11.2018 року було складено Акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

З вищевказаних актів слідує, що є 1 потерпілий - ОСОБА_1 , причиною нещасного випадку є падіння, обрушення, обвалення предметів через конструктивні недоліки, а саме: перенавантаження на одну з опор столу, що виникла через незначну візуально непомітну нерівність підлоги актового залу.

Відповідно до листка непрацездатності АДХ413133, виданого ОСОБА_1 причина непрацездатності - 4 (виробнича травма), період непрацездатності з 26.11.2018 року по 28.11.2018 року, кількість днів, що підлягають оплаті - 3. Оплата за листком непрацездатності АДХ413133 здійснена відповідачем у листопаді 2018 року. Згідно наданої копії табелю обліку робочого часу, з 29.11.2018 року ОСОБА_1 приступила до роботи.

Разом з тим, згідно пункту 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2011 року № 455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.

Відповідно до п. 4.1 Розділу 4 вказаної Інструкції "Порядок направлення на медико-соціальну експертну комісію", направлення хворого для огляду до МСЕК здійснюють ЛКК лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або лікування при наявності стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п`яти місяців у зв`язку з одним і тим самим захворюванням або його ускладненнями за останні дванадцять місяців, а при захворюванні на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/о "Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)" визначається порядок заповнення форми первинної облікової документації. Зокрема, форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально- експертну комісію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" затверджено "Положення про медико-соціальну експертизу".

Вказане положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

У відповідності до п. 3 вказаного Положення, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, визначальним у спірних правовідносинах є те, чи перебувала позивачка у трудових відносинах на момент звернення з заявою про надання направлення на МСЕК.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача з заявою про направлення до МСЕК (26.02.2019 року) не перебувала в трудових відносинах з Апеляційним судом Київської області, оскільки відповідно до наказу від 27.12.2018 року № 688-ос/ка була звільнена із займаної посади.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки Апеляційний суд Київської області не є лікарсько-консультаційною комісією, а також не наділений повноваженнями направляти на медико-соціальну експертну комісію особу, яка не є працівником підприємства, а тому відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чиним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Файдюк В.В.