Справа № 808/1284/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1284/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Чумака С.Ю.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Кузьменко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 16.05.2019 р.) в справі № 808/1284/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 р. № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 58057,60 грн., рішення від 05.02.2018 р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 13583,45 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовано вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 р. № Ф- та рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.02.2018 р. № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга містить виклад встановлених в ході перевірки порушень законодавства в діяльності позивача. Зокрема, апелянт вказує про встановлення перевіркою заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, на 58057,60 грн. (в тому числі за 2015 рік на 19719,22 грн., за 2016 рік 38338,38 грн.) внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5720,93 грн., за 2016 рік на 166733,91 грн., а також виявлення розбіжностей між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого позивачем в декларації про майновий стан за 2015 рік, та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

До судового засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача прибути до суду.

Судом неявка представника відповідача визнана такою, що відбулась без поважних причин, оскільки відповідачем не надано доказів неможливості забезпечити явку представника до судового засідання. При цьому судом враховано, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має у складі штат працівників, участь одного з яких в іншому судовому засіданні не перешкоджає суб`єкту владних повноважень забезпечити явку іншого представника до судового засідання суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник позивача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт від 17.01.2018 р. № 13/08-01-13-05/.

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пп. 2 п. 5 р. 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки, на загальну суму 58057,60 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 19719,22 грн., за 2016 рік на суму 38338,38 грн.

Це порушення встановлено внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5720,93 грн., за 2016 рік на 166733,91 грн., а також виявленням розбіжностей між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого позивачем в декларації про майновий стан за 2015 рік, та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

На підставі акту перевірки від 17.01.2018 р. №13/08-01-13-05/ контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 р. № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 58 057,60 грн. та рішення від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13583,45 грн.

Позивачем оскаржено вказані вимогу та рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 26.03.2018 №4220/5/99-99-11-02-02-25 їх залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. в справі № 808/1786/18 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 008491305, прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області, про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 54951,66 грн., в тому числі основний платіж в сумі 43 961,33 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10990,33 грн., та № 008501305, прийняте ГУ ДФС у Запорізькій області, про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 3233,54 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2585,83 та штрафні (фінансові) санкції в сумі 646,71 грн.

Цим судовим рішенням, яке набрало законної сили 16.11.2018 р., встановлено відсутність заниження суми чистого оподатковуваного доходу позивачем у спірні періоди.

Тому суд першої інстанції вважав, що в силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України вважається доведеною обставина правомірності декларування позивачем в спірні періоди частого оподаткованого доходу.

Висновок контролюючого органу, що в таблиці 1 додатку 5 звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік вказаний не середньомісячний дохід, а дохід відповідно до Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, у зв`язку із чим встановлена розбіжність між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого позивачем в декларації про майновий стан за 2015 рік, та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2015 рік, суд першої інстанції вважав необґрунтованим, оскільки законодавством не вимагається від фізичної особи-підприємця проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік. Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, вказує на необхідність врахування кількості календарних місяців, у яких отримано дохід, але при цьому від платника не вимагається ділити дохід саме в рівних, або в інших конкретних частках.

Враховуючи приведені обставини, а також факт подання позивачем 10.02.2016 р. у зв`язку із виявленням помилки звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5), суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом в акті перевірки приведено непідтверджені суми чистого доходу та останні фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом сум єдиного внеску.

Відповідно, суд першої інстанції вважав, що позивачем сформовано зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску правомірно, що вказує на протиправність вимоги ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф-.

Враховуючи встановлену відсутність порушення позивачем норм законодавства щодо адміністрування єдиного соціального внеску, суд першої інстанції вказав про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, а тому рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2018 № визнав протиправним.

Суд визнає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт від 17.01.2018 р. № 13/08-01-13-05/.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пп. 2 п. 5 р. 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки, на загальну суму 58057,60 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 19719,22 грн., за 2016 рік на суму 38338,38 грн.

За висновком контролюючого органу позивачем занижено суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5720,93 грн., за 2016 рік на 166733,91 грн., а також виявлено розбіжності між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого позивачем в декларації про майновий стан за 2015 рік, та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

На підставі акту перевірки від 17.01.2018 р. №13/08-01-13-05/ контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 р. № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 58 057,60 грн. та рішення від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13583,45 грн.

Рішенням ДФС України від 26.03.2018 №4220/5/99-99-11-02-02-25 відмовлено у задоволенні скарги позивача, а рішення контролюючого органу залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. в справі № 808/1786/18, яке набрало законної сили 17.11.2018 р., визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення № 008491305, прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області, про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 54951,66 грн., в тому числі за основним платежем - 43 961,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10990,33 грн., та № 008501305, прийняте ГУ ДФС у Запорізькій області, про збільшення грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 3233,54 грн., в тому числі за основним платежем - 2585,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 646,71 грн.

Судовим рішенням в справі № 808/1786/18, яке в силу ч. 4 ст. 78 КАС України має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи, встановлено відсутність заниження суми чистого оподатковуваного доходу позивачем у 2015 та 2016 роках.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 якого єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону № 2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За змістом абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, відповідно, сплачує єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року. Звітним періодом для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування визначено календарний рік.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, (далі Порядок № 435) визначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

За змістом приведених норм Закону № 2464-VI та вимог Порядку № 435 сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, що подається фізичною особою-підприємцем до органів фіскальної служби за результатами календарного року.

З огляду на вищезазначені норми, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 1 додатка 5 до Порядку № 435, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації фізичної особи-підприємця, яка подається фізичною особою до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, (далі Інструкція № 449) обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпунктах 3 (підпунктами 3 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому враховується кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску.

Зважаючи на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. в справі № 808/1786/18, яке в силу ч. 4 ст. 78 КАС України має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи, встановлена відсутність заниження суми чистого оподатковуваного доходу позивачем у 2015 та 2016 роках, висновок контролюючого органу про заниження позивачем суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки, на загальну суму 58057,60 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 19719,22 грн., за 2016 рік на суму 38338,38 грн., є необґрунтованим.

Також є безпідставним висновок контролюючого органу про наявність розбіжності між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленного позивачем в декларації про майновий стан за 2015 рік, та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2015 рік.

Такий висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що в таблиці 1 додатку 5 звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік вказаний не середньомісячний дохід, а дохід відповідно до Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції, що приписи Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок адміністрування єдиного внеску, вказують на те, що законодавством не вимагається від фізичної особи-підприємця проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік.

Інструкція № 449 містить положення на необхідність врахування кількості календарних місяців, у яких отримано дохід, але при цьому від платника не вимагається ділити дохід саме в рівних, або в інших конкретних частках.

Враховуючи приведені обставини, а також факт подання позивачем 10.02.2016 р. у зв`язку із виявленням помилок звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5), є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність донарахування контролюючим органом сум єдиного внеску вимогою від 05.02.2018 р. № Ф-.

Стосовно рішення відповідача рішення від 05.02.2018 р. № про застосування штрафних санкцій в розмірі 13583,45 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VІ Інструкції № 449 у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Зважаючи на відсутність порушення позивачем порядку нарахування та сплати єдиного внеску, є правильним скасування судом першої інстанції рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2018 р. № .

В апеляційній скарзі відповідачем не приведено жодних доводів на підтвердження твердження про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таких підстав не встановлено й судом при апеляційному перегляді справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 р. в справі № 808/1284/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 р. в справі № 808/1284/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16.10.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17.10.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя С.Ю. Чумак