Справа № 460/947/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7308/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Наконечної І.В.

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року (головуючий суддя: Дорошенко Н.О., місце ухвалення м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 19.04.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та зобов`язати відповідача призначити позивачу з 24.03.2019 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обґрунтовує позов тим, що він відноситься до 3 категорії осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням. У зв`язку з тим, що 23.03.2019 йому виповниться 54 роки, звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, отримав відмову, викладену у листі відповідача від 09.04.2019, яка аргументована тим, що первинними документами не підтверджено факту постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, а саме с. Малий Жолудськ, оскільки згідно із записами в трудовій книжці, ОСОБА_2 з 02.12.1987 по 23.04.1990 працював в СМУ Рівненський облпотребсоюз муляром четвертого розряду на Корецькій дільниці.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що в трудовій книжці позивача містяться відомості про його роботу в СМУ Рівненський облпотребсоюз з 02.12.1987 по 23.04.1990 на посаді муляра четвертого розряду на Корецькій дільниці. В довідці про проживання № 664 від 08.03.2019, виданою Великожолудською сільською радою зазначено період проживання в селі Малий Жолудськ з 1965 по даний час. Відомості про роботу свідчать, що у зв`язку з значною віддаленістю між населеними пунктами, позивач не міг в період роботи в СМУ Рівненський облпотребсоюз постійно проживати в селі Малий Жолудськ. Тому період проживання, зазначений в довідці про проживання Великожолудської сільської ради не може бути врахований в період проживання для визначення права на пенсію із зниженням пенсійного віку в частині, яка припадає на час роботи в зазначеній організації. Відтак, відповідач вважає, що позивач не проживав (не пропрацював) з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 три роки в зоні гарантованого добровільного відселення.

Ухвалою Восьмого апеляційного суду від 16.09.2019, у зв`язку з реорганізацією Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області у цій справі замінено на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

У відповідності до ст. 195 КАС України, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

Представник відповідача Наконечна І.В. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача Карпач О. ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 30.11.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією.

ОСОБА_2 18.03.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 09.04.2019 № 1198/05-01 відповідач відмовив ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком, зазначивши, що він не проживав (не пропрацював) з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 три роки в зоні гарантованого добровільного відселення. Згідно з наданими документами, не виконав умови ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому, права на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років, як потерпілий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, позивач не має.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки подані позивачем до суду документи підтверджують факт проживання на території радіоактивного забруднення, тому дії пенсійного органу щодо відмови у призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є протиправними.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-ХІІ), особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 (далі Закон № 796-ХІІ), потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закон № 796-ХІІ, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закон № 796-ХІІ).

Пунктом 31 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11.07.2018 № 551, набрала чинності 25.07.2018, (далі Постанова № 551) установлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 та 3), особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (серія Г), дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (серія Д), дружини (чоловіка), опікуна дітей померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих), смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видані за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 № 501 «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 20 січня 1997 № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 21 серпня 2001 р. № 1105 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 № 51», є дійсними до заміни їх в установленому порядку.

Також, п. 1 Постанови № 551, затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, що додається.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Абзацом 5 п. 6 цього Порядку передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Абзацом 6 п. п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено подання до заяви про призначення пенсії за віком документів, які підтверджують особливий статус особи, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими чинним законодавством, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». У свою чергу, довідки про період роботи та проживання на забруднених територіях є підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.11.2018 у справі № 398/3389/16-а (№ К/9901/45186/18), від 31.10.2018 у справі № 212/12245/13-а (№ К/9901/1087/18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_1 видане 30.11.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією, надає ОСОБА_2 право користуватися пільгами, визначеними Законом № 796-ХІІ, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно довідки Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 18.03.2019 № 664, ОСОБА_2 , 1965 року народження дійсно з 1965 року по даний час проживає в селі Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, що є радіаційно-забрудненою зоною гарантованого добровільного відселення згідно з постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106. Підстава видачі: погосподарські книги: №10 за 1986-1990 року; № 12 за 1991-1995 роки; № 8 за 1996-2000 роки; № 7 за 2001-2005 роки; №8 за 2006-2010 роки; № 482 за 2011-2015 роки; № 8 за 2016-2020 роки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР № 106 від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», село Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, позивачем належними та допустимими доказами, у відповідності до норм чинного законодавства, підтверджено, що станом на 01.01.1993 він проживав у с. Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, тобто на території зони гарантованого добровільного відселення, не менше 3 років.

Щодо покликання апелянта на факт роботи ОСОБА_2 , у спірний період, поза межами зони гарантованого добровільного відселення, то суд апеляційної інстанції вважає такі є безпідставними. Оскільки згідно Порядку № 22-1, для підтвердження періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення приймаються виключно довідки, видані органами місцевого самоврядування. Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення або поза її межами, а тому така не спростувує факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення.

Отже, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, позивач має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, тобто, у 54 роки.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-IV заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Оскільки, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із дотриманням вимог ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-IV - 18.03.2019, а 54 роки йому виповнилось ІНФОРМАЦІЯ_2 , то пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, позивачу необхідно призначити з 24.03.2019.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки відсутні підстави для відмови в призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 24.03.2019.

Отже, апеляційна скарга Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у справі № 460/947/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 18.10.2019.