Справа № 520/10645/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження за заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні

16 жовтня 2019 р. № 520/10645/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Чудних С.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить суд: замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 10.02.2016 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. про стягнення з ТОВ "Агроліта Плюс" 1670396,00 грн, який був зареєстрований за номером № 496, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку про неможливість її розгляду в порядку адміністративного судочинства та, як наслідок, необхідність відмови у відкритті провадження за заявою з наступних підстав.

Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Слід звернути увагу заявника, що заміна адміністративним судом сторони виконавчого провадження є можливою лише у разі, якщо вказане виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення вказаного суду як суду першої інстанції.

Водночас, заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні при виконанні виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення Харківського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції.

Слід наголосити, що положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість заміни адміністративним судом сторони виконавчого провадження виключно в рамках інституту виконання судового рішення, що також підтверджується законодавчо-визначеною конструкцією процесуального законодавства, оскільки стаття 379 Кодексу адміністративного судочинства України розміщена у розділі IV Кодексу адміністративного судочинства України "Процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень в адміністративних правах".

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суддя зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого нотаріуса в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України суперечить нормам чинного процесуального законодавства України та не відповідає засадам адміністративного судочинства України.

Положеннями частини першої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Вказана норма розміщена у розділі VI Цивільного процесуального кодексу України "Процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень в цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

Отже, статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України в порядку цивільного судочинства регламентовано не лише можливість заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та посадових осіб, зокрема, виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, питання заміни сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України та віднесене до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Пунктом першим частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 3 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України та керуючись частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому, суд вважає неприйнятними посилання заявника у заяві на постанову Верховного суду України від 18.11.2015 за справою №6-2391ц15, предметом розгляду якої були питання підсудності розгляду заяв про заміну сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, а саме в якому провадженні розглядати такі заяви, в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, так як в даній справі заміна сторони відбувалась в порядку статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Проте, з 15.12.2017 та на момент звернення ОСОБА_1 із вказаною заявою, питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовано статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, на даний час нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено розгляд заяв про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки відсутнє виконавче провадження, спрямоване на виконання судового рішення вказаного суду як суду першої інстанції.

Керуючись статтями 6, 7, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 379, Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Роз`яснити заявнику, що розгляд вказаної заяви віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду із завою з тих самих предмета і підстав, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О.Чудних