Справа № 1.380.2019.000065
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000065
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

за участю:

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю Люксорцентрторг звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ХХХVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 № 1264 Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Самбірській, 3 в частині підпункту 1.11 пункту 1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , прож. м. Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв.м на АДРЕСА_1 , як учаснику АТО.

Ухвалою від 31.01.2019 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Люксорцентрторг до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення повернуто позивачеві.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 31.01.2019 у справі № 1.380.2019.000065 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача ліквідатор Коваль В.В.подав клопотання від 15.10.2019 (вх. № 3297ел) про закриття провадженн, оскільки у справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку. Відтак, позов спрямований на захист порушених прав та законних інтересів у сфері земельних відносин та відносин права власності, що виключає можливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства. Також просить суд повернути сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду та апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Просить клопотання розглядати без участі уповноваженого представника позивача.

Представник позивача в підготовче засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений позивачу за адресою, яка зазначена у позовній заяві з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки пересилання поштового відправлення».

Згідно з ч. 11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Представник відповідача в підготовче засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При вирішення клопотання про закриття провадження у справі суд керувався таким.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю Люксорцентрторг звертаючись до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Дрогобицької міської ради, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ТОВ Люксорцентрторг заінтересоване в отриманні в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування власного нерухомого майна, що на ній розташоване, у зв`язку із чим звернулося до Дрогобицької міської ради Львівської області із відповідною заявою від 28.12.2017 № 1.

Позивач зазначає, що на відповідній земельній ділянці знаходиться комплекс нежитлових будівель і споруд, які йому належать на праві власності. До 2007 року нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці належало ВАТ Дрогобицьке АТП-14607. На підставі біржового договору та договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд відбувся перехід права власності майна до ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л". В біржовому договорі зазначено, що до складу майна ВАТ Дрогобицьке АТП-14607, зокрема, належать територія парку, благоустрій території (проїзди, двори, промислові майданчики та аварійно-технічний виїзд з площадкою) площею 41973,0 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд з ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л" позивач став власником комплексу. Звертає увагу, що відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України нерухомим майном визнаються земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельних ділянках.

Згідно з ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження об`єктів нерухомого майна розмір земельної ділянки не визначений, до набувача об`єктів нерухомого майна переходить право власності або користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частині земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю або споруду право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, переходить до нового власника цих будівель або споруд на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього власника.

Зазначає, що вказаними нормами закріплено загальний принцип єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій такий об`єкт розташовано. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на нерухомість, яка розташована на такій земельній ділянці.

Таким чином, позивач, як власник нерухомого майна, має право використовувати земельну ділянку, на якій ці об`єкти розташовані та ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування незалежно від того чи зареєстроване у нього право власності на земельну ділянки чи ні. Відтак, вказує, що відповідач безпідставно прийняв рішення про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташоване майно, що належить позивачу на праві власності.

Звертає увагу на те, що відповідач порушив порядок прийняття оскаржуваного рішення, оскільки проект рішення Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вулиці Самбірській АДРЕСА_1 не міг виноситися на розгляд засідання сесії без попереднього оприлюднення, а також якщо під час голосування відхилено запропонований проект рішення, то таке питання не може розглядатись на цьому ж пленарному засіданні сесії.

Таким чином, виходячи із підстав позову, в предмет доказування у справі входять обставини щодо виникнення у позивача права на користування земельною ділянкою виходячи з принципу єдності земельної ділянки та будівель і споруд, що на ній розташовані, та порушення його прав (інтересів) на отримання в оренду земельної ділянки, у зв`язку з прийняттям оскарженого рішення, що, в свою чергу, не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

З огляду на встановлені обставини та характер спірних правовідносин у справі, суд вважає, що позов спрямований на захист порушених, на думку позивача, його прав та законних інтересів у сфері відносин права власності та земельних відносин.

При цьому посилання позивача на певні порушення процедури прийняття оскарженого рішення не змінюють правову природу спору.

Висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.01.2019 у справі № 2а-8868/11/2670.

Суд також звертає увагу на те, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, учасником публічно-правових відносин щодо якого, він не був та прийняття якого не породжує для нього будь-яких прав чи обов`язків.

Таким чином, відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку із оскарженим рішенням не породжує для нього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на вказане, вказаний спір підлягає розгляду і вирішенню місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.238 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Люксорцентрторг до Дрогобицької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 239 КАС України суд зазначає, що спір з врахуванням суб`єктного складу учасників підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається позивачу у разі закриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до квитанції від 22.01.2019 № 7 позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 1921,00 грн, що зарахований на казначейський рахунок до спеціального фонду Держаного бюджету України. Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача необхідно повернути судовий збір в розмірі 1921,00 грн відповідно до квитанції від 22.01.2019 № 7.

Щодо повернення судового збору за подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у розмірі 1921,00 грн, суд зазначає, що відповідно до квитанції від 18.02.2019 № 93590 судовий збір сплачено на рахунок Восьмого апеляційного адміністративного суду та зарахований на спеціальний фонд Державного бюджету України Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з пп. 4 п. 3 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відтак, клопотання в частині повернення судового збору за подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

клопотання представника позивача задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення - закрити.

Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Повернути з Державного бюджету України товариству з обмеженою відповідальністю Люксорцентрторг (вул. Городоцька, 170, м. Львів, 79022, ) судовий збір в розмірі 1921,00 грн відповідно до квитанції від 22.01.2019 № 7.

В задоволенні іншої частини клопотання представника позивача - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2019.

Суддя Костецький Н.В.