Справа № 140/555/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8658/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Герман О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства Ай-Ев на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (суддя - Дмитрук В.В., ухвалене в м. Луцьку о 11:45, повний текст складено 01.07.2019р.) у справі № 140/555/19 за адміністративним позовом Фермерського господарства Ай-Ев до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

05.03.2019 року Фермерське господарство Ай-Ев (Позивач) звернулося в суд із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомленням-рішення є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки умовами додаткової угоди від 15.06.2018 до договору №15/08-17 від 15.08.2017, укладеного між ФГ Ай-Ев та фірмою Hadaf 2017 ММС, надано право третій особі Retro Holding MMC проводити платежі (розрахунок) за даним договором на користь ФГ Ай-Ев. 01.06.2018 Retro Holding MMC на виконання умов договору №15/08-17 від 15.08.2017 на користь ФГ Ай-Ев було здійснено оплату в розмірі 7695 доларів США, про що ФГ Ай-Ев листом №17 від 21.06.2018 повідомило КБ ПАТ Приватбанк. Також зазначає, що у випадку порушення правил перерахування грошових коштів КБ ПАТ Приватбанк здійснив би повернення цих грошових коштів платнику, як це передбачено абзацом 3 пункту 4.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2016 №216. Відтак, вважає, що ФГ Ай-Ев не допускало порушень статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач - Фермерське господарство Ай-Ев подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що висновок суду про нібито не зарахування коштів на банківський рахунок ФГ «Ай-Ев не відповідає дійсності, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» кошти, які надійшли від Retro Holding ММС 01.06.2018р. у сумі 18000,00 доларів США було зараховано на рахунок позивача і цього відповідач не заперечує, більше того, ПАТ КБ «Приватбанк» здійснено обов`язковий продаж валютних коштів у розмірі 50%, тобто на суму 9940,00 доларів США. За таких обставин, на думку апелянта, ФГ «Ай-Ев» не допускало порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а висновки зроблені в рішенні суду від 25.06.2019р. є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач - Головне управління ДФС у Волинській області будучи повідомленими про час та місце розгляду справи явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до вимог ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Фермерського господарства Ай-Ев не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФГ Ай-Ев з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій згідно інформації ПАТ КБ Приватбанк №Г-31.0.0.0/1-15575 від 04.07.2018 по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 за період з 15.08.2017 по 31.10.2018.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433 (а.с.6-10), встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, оскільки валютні кошти в сумі 7695 доларів США з граничним терміном надходження до 19.06.2018 на рахунок ФГ Ай-Ев не надійшли.

На підставі зазначеного акта перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 №, яким позивачу за порушення строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначено суму пені у розмірі 81 809 грн. 15 коп. (а.с.17).

Не погоджуючись з прийнятим ГУ ДФС у Волинській області податковим повідомленням-рішенням № від 21.11.2018, позивач звернувся з даним позовом до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування цього рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до переконання, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433, про порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства знайшли своє підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті, а тому прийняте на підставі матеріалів перевірки податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 № є правомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною першою, другою статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (далі - Закон №185/94-ВР) передбачено, виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством. Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Відповідно до ст. 2 Закону №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Статтею 6 Закону №185/94-ВР встановлено, що строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 15.08.2017 між ФГ Ай-Ев та фірмою Hadaf 2017 ММС укладено договір з оплатою в іноземній валюті №15/08-17, предметом якого є експорт великої рогатої худоби для забою. За період з 15.08.2017 по 31.10.2018 на виконання умов цього експортного контракту ФГ АЙ-ЕВ експортовано на адресу Hadaf 2017 ММС велику рогату худобу для забою на загальну суму 7695 доларів США (214 389,40 грн.), відповідно до митної декларації від 21.12.2017 №UA205090000/2017/061505. Однак, за період з 15.08.2017 по 31.10.2018 на виконання умов експортного контракту №15/08-17 від 15.08.2017 оплата за експортований товар від Hadaf 2017 ММС не надходила.

Також, слід зазначити, що висновок на продовження встановлених законодавством термінів розрахунків в іноземній валюті по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики ФГ Ай-Ев не видавався.

Поряд з цим, встановлено, що 15.06.2018 між позивачем та Hadaf 2017 ММС укладено додаткову угоду до договору №15/08-17 від 15.08.2017, яка передбачає, що оплата за товар може бути проведена на користь Продавця третіми особами Retro Holding MMC, AZ 1150, s Xezer rayonu Buzovna STO M.A.Sabir kiicesi.22A, Baku, Azerbaijan (а.с.22).

Безпідставними є покликання апелянта на те, що ФГ Ай-Ев не вчинено порушення статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, оскільки на виконання вимог зазначеної додаткової угоди Retro Holding MMC 01.06.2018 було здійснено оплату на користь ФГ Ай-Ев в розмірі 18 000 доларів США, про що позивач листом №17 від 21.06.2018 повідомив КБ ПАТ Приватбанк, враховуючи наступне.

Згідно акту від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433, під час перевірки позивачем було надано виписку від 01.06.2018 ПАТ КБ Приватбанк (витягнуту з системи клієнт-банк та без відповідної печатки, банку) про надходження коштів в сумі 18 000 доларів США на рахунок ФГ Ай-Ев №6435 від нерезидента Retro Holding MMC як платіж по контракту №18/01-18 від 18.01.2018 (а.с.23), однак слід наголосити на тому, що надходження коштів в сумі 18 000 доларів США на рахунок ФГ Ай-Ев від Retro Holding MMC було здійснено 01.06.2018, а саме до укладення додаткової угоди до договору №15/08-17 від 15.08.2017, відтак зазначена сума коштів була не перерахована саме на виконання даної додаткової угоди.

Крім цього, під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що позивач також має договірні відносини із Retro Holding MMC та здійснює останньому експортні поставки великої рогатої худоби для забою.

Згідно баз даних митниці встановлено, що за період 2018 року на адресу Retro Holding MMC по контракту №18/01-18 від 18.01.2018 здійснювались експортні поставки живої великої рогатої худоби для забою на загальну суму 28 480 доларів США. Тому виручка що надійшла 01.06.2018 від нерезидента Retro Holding MMC зарахована банком саме по контракту №18/01-18 від 18.01.2018.

Додатковою обставиною, яка підтверджує вищезазначене є наявна у матеріалах справи відповідь надана АТ КБ Приватбанк, в якій зазначено, що кошти, які 01.06.2018 надійшли на рахунок фермерського господарства Ай-Ев № НОМЕР_1 від Retro Holding MMC зараховані банком саме по контракту №18/01-18 від 18.01.2018 (а.с. 87).

Поряд з цим, пункт 4.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі- Положення № 216) передбачає, що уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунки банку та бенефіціарів на підставі отриманих повідомлень, у яких обов`язково зазначені, зокрема для бенефіціарів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - підприємці) - найменування або прізвище та ім`я, номер рахунку бенефіціара і призначення платежу.

Відповідно до пункту 4.3 Положення № 216 уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення про переказ коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або підприємця, у якому не заповнено графу Призначення платежу (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до бенефіціара для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку.

Отже, що однією з обов`язкових умов зарахування коштів в іноземній валюті на рахунки банку є заповнення графи Призначення платежу, яке визначається виключно платником і не може змінюватись в односторонньому порядку одержувачем коштів, тому лист ФГ Ай-Ев до ПАТ КБ Приватбанк не може бути підставою для зарахування коштів в іноземній валюті за іншим контрактом та з іншими контрагентами.

Оскільки під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто належних доказів доведення неправомірності прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення №2 від 21.11.2018, відтак судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні позову.

Враховуючи положення статті 316 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують з вищенаведених мотивів, на законність судового рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу Фермерського господарства Ай-Ев слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Ай-Ев залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №140/555/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 18.10.2019р. О. І. Довга