Справа № 280/1796/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 вересня 2019 року Справа № 280/1796/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача Плєшкової О.М.,

представника відповідача Лабур М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» (70550, Запорізька область, Оріхівський район, село Мала Токмачка, вул..Привокзальна, буд. 7, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88) (далі позивач) до Головного управління Державної Фіскальної Служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн;

визнати протиправним та скасувати Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 11 травня 2019 року позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року відкладено підготовче судове засідання на 09 липня 2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 липня 2019 року.

В судовому засіданні 24 липня 2019 року оголошено перерву до 23 вересня 2019 року.

23 вересня 2019 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно та не обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення, а саме: вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн., Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн. та податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн. згідно п.3.1 Акту перевірки від 04.10.2018 року №75/08-01-13-06/08680098, Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» оформлення трудових відносин (укладання трудових договорів) здійснювало лише зі своїми вільнонайманими працівниками: «Перевіркою питань укладення з найманими працівниками трудових договорів встановлено, що між ДП «Підприємство ДКВС України (№88)» та засудженими, які відбувають покарання і працюють, не укладено строкового трудового договору». Але, зазначають, що між Державною установою "Оріхівська виправна колонія (№88)' (далі - Установа) та ДП "Підприємство ДКВС України (№88)" (далі - Замовник) укладені договори № Г-1/Г-6 від 04.01.2016р., № Г-1/Г-1 від 03.01.2017р., № Г-5/Г-1 від 02.01.2018р. на використання праці осіб позбавлених волі. Згідно з пунктом 1.1 вказаних договорів, «Установа» виділяє в розпорядження «Замовника» необхідну робочу силу із числа спецконтингенту для виконання робіт на території «Замовника». Пункт 2.2 Договору: «Установа» забезпечує охорону засуджених, а також виконання спецконтингентом режимних вимог. Згідно пункту 3.6 Договору «Замовник» оплачує працю спецконтингенту відповідно до кількості та якості. На виконання умов договору, Державною установою "Оріхівська виправна колонія (№88)" виставлялися рахунки Державному підприємству "Підприємство ДКВС України (№88)" за використану найману працю. З рахунків вбачається, що оплата послуг проводиться за найменуваннями: «Доходи від праце використання», «Утримання із заробітної плати», «Нараховано на особові рахунки засуджених». За період 2016-2018 років на особисті рахунки фізичних осіб (з числа засуджених) кошти Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» не перераховувалися, а також нарочно не виплачувалися через відсутність правових підстав для цього. Враховуючи всі вищевказані обставини, вбачається, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» фактично не здійснювало виплату заробітної плати засудженим. Таким чином, вимога ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн, Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн. та податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн. є протиправними і підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що ГУ ДФС у Запорізькій області згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), п.2 ч.І ст. 13 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2454-УІ (із змінами та доповненнями), та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.09.2018р. № 3238. проведена позапланова документальна виїзна перевірка ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№88)" (), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період з 08.10.2016р. по 31.01.2018р. За результатами позапланової виїзної перевірки, був складений акт № 75/08-01-13- 06/08680098 від 04.10.2018р.. згідно якого ДП "ПІДПРИЄМСТВА ДКВС УКРАЇНИ (№88)" () встановлено наступні порушення: 1) пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», а саме: не повідомлено податкову інспекцію про доходи у вигляді заробітної плати, виплачені засудженим у 4 кв. 2016 року, 1 -4 кв.201 7 року. 1 кв. 2018 року. 2) пп.168.1.2, пп..168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1. п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176. п.171.1., п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме: неперерахування на кінець перевіряємого періоду до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 197949,24 грн., у т.ч.: за період на 31.12.2016р. - 166565,82 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 166565,82 грн.); у 2017 рік - 31383,42 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 31383,42 грн.); 3) п.2 ст.6, п.1.1 ст.7, п.5, 7 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено суму нарахованого єдиного внеску 218155,85 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених: у жовтні - грудні 2016 року на суму 30524,16 грн., у 2017 року у сумі 169541,56 грн., у січні 2018 року на суму 18090,13 грн. За результатами перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області винесені до ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№88)" податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018р. № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у вигляді нарахованих штрафних санкцій на суму 510.00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018р. № про нарахування штрафних санкцій в розмірі 109077,96 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.10.2018р. №Ю- про нарахування суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 218155,85 грн., які вважає такими, що винесені відповідно до норм діючого законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши думку сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№88)" (), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період з 08.10.2016р. по 31.01.2018 року, за наслідками якої складено акт від 04.10.2018 року №75/08-01-13-06/08680098.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

1) пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», а саме:

- не повідомлено податкову інспекцію про доходи у вигляді заробітної плати, виплачені засудженим у 4 кв. 2016 року, 1 -4 кв.201 7 року. 1 кв. 2018 року.

2) пп.168.1.2, пп..168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1. п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176. п.171.1., п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме: неперерахування на кінець перевіряємого періоду до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 197949,24 грн., у тч.

- за період на 31.12.2016р. - 166565,82 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 166565,82 грн.);

- у 2017 рік - 31383,42 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 31383,42 грн.);

3) п.2 ст.6, п.1.1 ст.7, п.5, 7 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено суму нарахованого єдиного внеску 218155,85 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених: у жовтні - грудні 2016 року на суму 30524,16 грн., у 2017 року у сумі 169541,56 грн., у січні 2018 року на суму 18090,13 грн.

На підставі акту перевірки від 04.10.2018 року №75/08-01-13-06/08680098 було складено:

- вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн.,

- Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн.

- податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн.

Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» з вищезазначеними рішеннями, винесеними відповідачем, не погодилося та подало скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги №16/99-99-11-05-02-25 від 09 січня 2019 року ДФС України скаргу установи було залишено без задоволення.

Вважаючи прийняті рішення, а саме: вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн, Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн. та податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн. протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, цей внесок передбачений для захисту прав застрахованих осіб, тобто, він носить персональний характер.

Відповідно до п. п. 6) п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок

Відповідно до п. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Відповідно до п. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до п. п. 1) п. 9 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Пунктом 2 ч.1 ст.13 Закону № 2464-VІ встановлено, що органи доходів і зборів мають право, поряд з іншим, проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

При цьому документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як визначено п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Кодексом встановлений порядок для проведення кожної з таких перевірок, порядок оформлення результатів перевірок, зокрема, складення акту, ознайомлення з таким актом платника податків та інші заходи.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№88)" (), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період з 08.10.2016р. по 31.01.2018р., за наслідками якої складено акт від 04.10.2018 року №75/08-01-13-06/08680098.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

1) пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», а саме:

- не повідомлено податкову інспекцію про доходи у вигляді заробітної плати, виплачені засудженим у 4 кв. 2016 року, 1 -4 кв.201 7 року. 1 кв. 2018 року.

2) пп.168.1.2, пп..168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1. п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176. п.171.1., п.171.2 «а» ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме: неперерахування на кінець перевіряємого періоду до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 197949,24 грн., у тч.

- за період на 31.12.2016р. - 166565,82 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 166565,82 грн.);

- у 2017 рік - 31383,42 грн. (утриманого з доходів за засуджених - 31383,42 грн.);

3) п.2 ст.6, п.1.1 ст.7, п.5, 7 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено суму нарахованого єдиного внеску 218155,85 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених: у жовтні - грудні 2016 року на суму 30524,16 грн., у 2017 року у сумі 169541,56 грн., у січні 2018 року на суму 18090,13 грн.

Державна установа «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» - це установа середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у вигляді позбавлення волі за тяжкі та особливо тяжкі злочини, а Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» - це юридична особа, що утворена відповідно до Статуту з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання. Державна установа «Оріхівська виправна колонія (№88)» відповідно ч.1 ст.18 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року № 1129-ІУ виконує покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею. Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Положеннями ст. 119 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що умови праці засуджених до позбавлення волі, зокрема, норми тривалості робочого часу, правила охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії встановлюються законодавством про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Згідно статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України «Засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов 'язковому державному соціальному страхуванню.»

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

У свою чергу оплату праці осуджених до позбавлення волі врегульовано ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-ІУ, відповідно до якої форми і системи оплати праці, норми та розцінки зазначених осіб встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Законом України від 07 вересня 2016 року № 1492 VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" Кримінально-виконавчий кодекс України від 11.07.2003 № 1129- IV доповнено статтею 601.

Відповідно до ч.1 ст. 601 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-ІУ з жовтня 2016 року засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно ч. 2 ст. 601 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129- ІУ засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Але суд зазначає, що вимоги ст..601 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-ІУ, не можуть бути застосовані до діяльності Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)», оскільки відповідно ч.1 ст.18 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року №1129-ІУ позивач виконує покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а виконання покарання у виді обмеження волі виконують виправні центри (ст.16 Кримінально- виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року № 1129-ІУ).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає застосування відповідачем норм ст..601 Кримінально-виконавчого кодексу України для регулювання діяльності позивача помилковим.

Як вірно було встановлено відповідачем, згідно п.3.1 Акту перевірки від 04.10.2018 року №75/08-01-13-06/08680098, Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» оформлення трудових відносин (укладання трудових договорів) здійснювало лише зі своїми вільнонайманими працівниками: «Перевіркою питань укладення з найманими працівниками трудових договорів встановлено, що між ДП «Підприємство ДКВС України (№88)» та засудженими, які відбувають покарання і працюють, не укладено строкового трудового договору».

Судом встановлено, що між Державною установою "Оріхівська виправна колонія (№88)" (далі - Установа) та ДП "Підприємство ДКВС України (№88)" (далі - Замовник) укладені договори № Г-1/Г-6 від 04.01.2016р., № Г-1/Г-1 від 03.01.2017р., № Г-5/Г-1 від 02.01.2018р. на використання праці осіб позбавлених волі.

Згідно з пунктом 1.1 вказаних договорів, «Установа» виділяє в розпорядження «Замовника» необхідну робочу силу із числа спецконтингенту для виконання робіт на території «Замовника». Пункт 2.2 Договору: «Установа» забезпечує охорону засуджених, а також виконання спецконтингентом режимних вимог. Згідно пункту 3.6 Договору «Замовник» оплачує працю спецконтингенту відповідно до кількості та якості.

На виконання умов договору, Державною установою "Оріхівська виправна колонія (№88)" виставлялися рахунки Державному підприємству "Підприємство ДКВС України (№88)" за використану найману працю. З рахунків вбачається, що оплата послуг проводиться за найменуваннями: «Доходи від працевикористання», «Утримання із заробітної плати», «Нараховано на особові рахунки засуджених».

Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що за період 2016-2018 років на особисті рахунки фізичних осіб (з числа засуджених) кошти Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» не перераховувалися, а також нарочно не виплачувалися через відсутність правових підстав для цього.

Відповідачем дану інформацію позивача жодним чином не спростовано.

Враховуючи всі вищевказані обставини, вбачається, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» фактично не здійснювало виплату заробітної плати засудженим.

Особливістю залучення засуджених до позбавлення волі до оплачуваної роботи з 08.10.2016 року є регулювання таких трудових правовідносин законодавством про працю з особливостями, що передбачені Кримінально-виконавчим кодексом України (абзац третій частини першої статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України). З 07.05.2014 року до 08.10.2016 року абзац третій частини першої статті 118 Кримінально- виконавчого кодексу України передбачав, що праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.

Вищенаведена норма дає підстави для однозначного висновку, що залучення засуджених до позбавлення волі до робіт як на підприємстві виправної колонії, так і на державному підприємстві, має здійснюватись за одночасним додержанням наступних умов:

засуджені мають працювати за строковим трудовим договором;

строковий трудовий договір укладається між засудженим і виправною колонією;

забезпечується належна охорона та ізоляція засуджених.

Крім того, з урахуванням положень ст..118 Кримінально-виконавчого кодексу України, у спірних правовідносинах роботодавцем для засуджених, які залучаються до оплачуваної праці на підставі строкового трудового договору, з 08.10.2016 року до 28.08.2018 року має виступати виправна колонія. Саме на роботодавця, як сторону трудового договору, покладається обов`язок здійснювати своєчасну виплату працівникові заробітну плату та здійснювати відрахування.

Оскільки у даному випадку роботодавцем виступає саме державна установа "Оріхівська виправна колонія (№88)", а не Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)», то і обов`язок дотримання вимог діючого трудового законодавства щодо виплати засудженим заробітної плати та здійснення відрахувань з неї покладається на роботодавця.

При цьому особові рахунки засуджених веде саме виправна колонія, здійснюючи відповідні зарахування на такі рахунки та відрахування із заробітку та інших доходів засуджених. Вказане має здійснювати виправна колонія задля забезпечення додержання черговості утримання відповідних сум, зокрема, згідно статті 121 Кримінально-виконавчого кодексу України та пункту 6.3 Інструкції № 396/5 першочергово відраховуються податок на доходи фізичних осіб і суми аліментів, а в подальшому - вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу), вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг, витрати за виконавчими листами на користь громадян, за виконавчими листами на користь юридичних осіб та суми відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

Проведення всіх належних відрахувань та утримань із сум заробітної плати державною установою також прямо передбачено пунктом 4.5 Порядку організації виробничої діяльності та залучення засуджених до суспільно корисної праці на підприємствах виправних центрів, виправних та виховних колоній Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 03.01.2013 № 26/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 8 січня 2013 р. за № 68/22600.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Законом України № 2475-УШ від 03.07.2018 року внесені зміни до ч.1 ст..118 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо «Праця засуджених здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою-підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг». З моменту введення в дію зазначеного Закону, а саме з 28.08.2018 року трудові договори укладаються між засудженими та керівником Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)». З моменту укладання договору підприємство стає роботодавцем для засудженого, нараховує заробітну плату та здійснює відрахування з неї.

На підтвердження вищезазначеного, представником позивача в судове засідання надано належним чином засвідчені копії платіжних доручень, відповідно до яких платником є Оріхівська виправна колонія №88, призначення платежу доходи від працевикористання засуджених за період з 26.09.2016 по 20.02.2018. Без ПДВ, проведення процедури закупівель не передбачено.

Таким чином, контролюючим органом не вірно встановлено платника податку, у зв`язку з чим і не встановлено несвоєчасного нарахування та/або не повну сплату ЄСВ з боку Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» у перевіряємому періоді.

За таких обставин, винесені відповідачем рішення, а саме: вимога ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн., Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн. та податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що контролюючим органом протиправно сформовано та направлено позивачу вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн, Рішення № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн. та податкове повідомлення рішення від 19.10.2018 року № ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4908,52 грн. належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» (70550, Запорізька область, Оріхівський район, село Мала Токмачка, вул..Привокзальна, буд. 7, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 жовтня 2018 року №Ю- на суму 218155,85 грн.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018 року на суму 109077,96 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 19.10.2018 року № про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання звітності в розмірі 510 грн.

Стягнути на користь Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№88)» судовий збір в розмірі 4908,52 грн. (чотири тисячі дев`ятсот вісім гривні 52 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізького області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.10.2019.

Суддя М.С. Лазаренко