Справа № 240/9846/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9846/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків з врахуванням її права на отримання зазначеної допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності а саме 29.10.2018, відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову вказано, що позивач до 11.09.2015 проходила службу в Житомирському училищі професійної підготовки працівників міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. З 29.10.2015 їй встановлено 3 групу інвалідності та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн. 12.11.2018 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 їй встановлено 2 групу інвалідності, з 29.10.2018, внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків. 06.12.2018, у встановлений законодавством трьох річний строк, звернулася до УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.б ст.23 Закону України "Про міліцію". Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, оскільки така бездіяльність, порушує її право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

До відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого відповідач зазначив, що позивач обґрунтовує свою правову позицію шляхом застосування до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, що втратив чинність і на спірні правовідносини не розповсюджується. Звертає увагу суду першої інстанції на те, що МВС України виключно приймає рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції. У задоволенні позову просить відмовити (а.с.25-28).

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом УМВС України в Житомирській області від 11.09.2015 №248 о/с звільнена зі служби у відставку за п.65"а" (за віком). Вислуга років на день звільнення становила 22 роки 02 місяці та 7 днів (а.с.15).

Зі змісту довідки МСЕК Серії 12 ААА № 206965 встановлено, що позивач з 29.10.2015 є інвалідом 3 групи, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.18).

Довідкою МСЕК від 12.11.2018 Серії 12 ААБ № 101646 за результатами повторного огляду позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 29.10.2018, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.19).

06.12.2018 позивач звернулась із заявою до УМВС України в Житомирській області, в якій просила провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.20).

Листом від 12.02.2019 УМВС України в Житомирській області повідомило, що відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Як з`ясовано з надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 з 29.10.2015 установлено 3-ю групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності (виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700,00 грн). Під час повторного огляду МСЕК з 29.10.2018 їй установлено 2-у групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності. Вказано, що з дати первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 - 29.10.2015 до повторного огляду - 29.10.2018 пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін (а.с.21).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну передбачена статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (втратив чинність, далі - Закон № 565-XII).

Положеннями частини шостої статті 23 Закону № 565-XII (в редакції на момент встановлення захворювання) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги, далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У частині 6 статті 100 Закону № 580-VIIІ передбачений трирічний строк для реалізація свого права на отримання допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону № 580-VIIІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до пункту 8 Порядку, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

- витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 11 Порядку, виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 саме за результатами повторного огляду встановлено 2 групу інвалідності з 29.10.2018, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Факт того, що позивачем за результатами попереднього рішення вже було отримано одноразову грошову допомогу у 2015 році сторонами не заперечується. Водночас станом на момент отримання нею допомоги вказані правовідносини вже регулювались Порядком № 850 від 21 жовтня 2015 року.

З приводу вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 29.10.2018 суд зазначає наступне.

Відповідачем в обґрунтування правомірності вчинених дій до матеріалів справи надано копію листа від УМВС України в Житомирській області від 10.01.2019 №16/29/105/05-2019, яким до ДФОП України направлено матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 колишньому працівнику міліції ОСОБА_1 - на 26 аркушах (а.с.31).

Аналізуючи норми Порядку № 850 можливо зробити висновок, що МВС України після отримання вказаних документів протягом місяця вирішує питання про призначення або відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги.

Так, листом ДФОП МВС України від 31.01.2019 №15/2-327, тобто в межах місячного строку після отримання матеріалів ОСОБА_1 , направило Ліквідаційній комісії УМВС України лист з обґрунтуванням можливих підстав відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги (а.с.30).

Суд наголошує, що повноваження з приводу видання наказу про призначення одноразової грошової допомоги або відмову у її призначенні та безпосередньої виплати грошової допомоги належить органам внутрішніх справ, у яких проходив (проходить) службу працівник міліції.

Крім того, зі змісту висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 01.12.2015 встановлено факт виплати ОСОБА_1 допомоги у сумі 206700,00 грн саме на підставі Порядку № 850 (а.с.36).

Суд зауважує, що саме п.4 вказаного Порядку встановлює обмеження дворічним терміном на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення нижчої групи інвалідності.

З огляду на наведене, з урахуванням відсутності встановленого факту вчинення відповідачем протиправної бездіяльності, та наявністю доказів на підтвердження того, що між первинним та повторним встановленням інвалідності минуло більш ніж встановлені Порядком 2 роки, а правом на отримання допомоги ОСОБА_1 скористалась ще у 2015 році, отримавши допомогу у розмірі 206700,00 грн, суд дійшов висновку, про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено правомірність своїх дій під час розгляду матеріалів позивача про призначення одноразової грошової допомоги, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва