Справа № 520/8568/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 р.Справа № 520/8568/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Романченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 16.09.19 року по справі № 520/8568/19

за позовом ОСОБА_2

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту у виконавчому провадженні № 38243725 від 03.09.2014 р., видану Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, на підставі якої прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 15580423 від 04.09.2014 про арешт всього майна в межах суми боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що належить боржнику ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та вчинено запис про обтяження в Держреєстр прав № 6893059 від 04.09.2014, -

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у відкритті провадження у справі відмовлено. Роз`яснено, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочиснвта.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідмлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Відділу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справа розглядається за відсутності представника відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення цього спору не належить до юрисдикції адміністративного суду. Натомість така справа має розглядатися місцевим загальним судом у порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви в тому числі з`ясовує, чи:

- належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що суддя відкриває провадження у адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Предметом даного спору є постанова державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнята у виконавчому провадженні №38243725 від 03.09.2014р., якою було накладено арешт на належну фізичній особі - громадянці ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом - Квартира).

Судом встановлено, що питання права власності на Квартиру було предметом судового розгляду у низці судових справ.

Так, у межах справи №642/1269/16-ц ОСОБА_3 (у якості одного із попередніх власників Квартири) оскаржувала правомірність набуття права власності на Квартиру громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (договір купівлі-продажу від 19.03.2015р.) та витребовувала Квартиру від ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області по справі №642/1269/16-ц від 19.10.2017р. було визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 19.03.2015р . ; квартира за адресою: АДРЕСА_1 . витребувано від ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Постановою Верховного Суду від 22.12.2018р. назване рішення Апеляційного суду Харківської області залишено без змін.

Водночас із цим, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 02.10.2015р. по справі №642/5608/15-ц були усунуті перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено сервітут користування квартирою та визнано ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено із квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, речове право власності на Квартиру послідовно набувалось ОСОБА_4 (у якості нового іпотекодержателя від Кредитної спілки «Східноєвропейська кредитна спілка»), ОСОБА_5 (договір купівлі-продажу від 19.03.2015р.), ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (договір купівлі-продажу від 06.05.2016р.).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 06.08.2019р. по справі №642/3274/19 був вирішений спір з приводу скасування постанови державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту у виконавчому провадженні №38243725 від 03.09.2014р.

Причиною для відмови у позові послугувала обставина обрання неналежного способу захисту порушеного права, а саме: заявлення вимоги про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту замість заявлення вірної вимоги про зняття арешту з майна (виключення майна з-під арешту), а також обставина нез`явлення вимог до власника квартири та територіального органу Пенсійного фонду України.

З позовної заяви встановлено, що позивач з 24.01.2019 року є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 , згідно із п. 2 Договору про відступлення прав вимоги за іпотекою від 24.01.2019, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за р. № 71 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 153830989 від 24.01.2019 р. (запис про іпотеку № 1855522 від 26.07.2013).

Сукупність наведених обставин, свідчить про те, що у даному конкретному випадку існує спір про право власності на Квартиру (одним із елементів якого є нововиниклі правовідносини іпотеки, котрі склались вже після винесення Апеляційним судом Харківської області рішення від 19.10.2017р. по справі №642/1269/16-ц).

Одним із учасників цих правовідносин є позивач, який раніше був добросовісним набувачем Квартири за цивільним правочином у формі договору купівлі-продажу, а наразі набув юридичного статусу іпотекодержателя Квартири.

Учасником спірних правовідносин є також і державний виконавець, за рішенням якого було накладено арешт на спірну Квартиру.

Діяльність державного виконавця у спірних правовідносинах є владною управлінською діяльністю адміністративного органу, але відповідність такої діяльності вимогам закону не може бути перевірена за правилами адміністративного судочинства України з урахуванням існуючої тривалої сутечки стосовно права власності на Квартиру.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №814/1754/16 (провадження №11-947апп18) прямо указано на необхідність з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №826/5806/17 (провадження №11-290апп19) зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У силу правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі №344/10480/16-а (провадження № 11-140апп19) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ініційований заявником спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень - державного виконавця з приводу накладення арешту на майно, скільки приватного інтересу, який полягає у поновленні раніше набутого і у подальшому припиненого права власності на Квартиру.

Колегія суддів звертає увагу на те, що юрисдикція адміністративного суду не поширюється на вирішення питань щодо наявності чи відсутності у особи цивільного права.

Механізм визнання права на той чи інший об`єкт за певним суб`єктом визначений Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…) або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи положення частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вирішення цього спору не належить до юрисдикції адміністративного суду. Натомість така справа має розглядатися місцевим загальним судом у порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином визначив характер спору, встановив предмет та підстави заявлених позовних вимог, внаслідок чого прийшов до вірного висновку щодо неналежності справи до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року по справі № 520/8568/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 16.10.2019 року