Справа № 260/750/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8672/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року, ухвалене суддею Рейті С.І. в місті Ужгороді у справі № 260/750/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання неправомірною відмову у наданні дозволу та зобов`язання надати дозвіл,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області при повторному розгляді клопотань від 26.05.2017 року та від 27.07.2017 року, які зареєстровані за вх. № В-1187/2/5-17 від 29.05.2017 року і вх. № В-1187/3/5-17 від 28.07.2017 року, відповідно, на виконання судових рішень; зобов`язати відповідача вчинити дії у порядку, який передбачений статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до поданих ОСОБА_1 клопотань та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва і надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

У обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області на виконання рішень Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 року та Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 року повторно розглянуло прохання викладене в клопотаннях від 26.05.2017 року і від 27.07.2017 року та надіслало у відповідь листи про те, що позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва і надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

Позивачка вважає, що відмова відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства і ведення індивідуального садівництва, не відповідає вимогам пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України, так як Земельним кодексом України в цьому випадку не передбачено отримання погодження для надання такого дозволу від органу місцевого самоврядування, в тому числі виставлення земельної ділянки на земельні торги (аукціон).

На думку позивачки, відповідач порушив її право на отримання у власність чи користування земельної ділянки. Позивачка вважає, що єдиним ефективним способом захисту її порушеного права є зобов`язання відповідача надати відповідний дозвіл.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність при повторному розгляді клопотань ОСОБА_1 від 26.05.2017 року, яке зареєстроване 29.05.2017 року вх. № В-1187/2/5-17 та від 27.07.2017 року, яке зареєстроване 28.07.2017 року вх. № В-1187/3/5-17.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26.05.2017 року, яке зареєстроване 29.05.2017 року вх. № В-1187/2/5-17 та від 27.07.2017 року, яке зареєстроване 28.07.2017 року вх. № В-1187/3/5-17 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва і надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням його оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області посилається на те, що відмова у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка зумовлена відсутністю погодження Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про надання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є правомірною, оскільки відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 та постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 року «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», одержання такої згоди є обов`язковим. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області зазначає, що земельна ділянка, яку просить надати у користування позивачка, виставлена на земельні торги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 року та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 року, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянуло прохання ОСОБА_1 викладене в клопотаннях від 26.05.2017 року та від 27.07.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва і надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

За результатами розгляду цих клопотань позивачки, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняло рішення у формі листа № 31-7-0.3-7470/2-18 від 10.10.2018 року та листа № 31-7-0.3-188/2-19 від 08.01.2019 року в яких зазначило, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не отримало дозволу від Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Крім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 116 від 15.06.2018 року «Про включення до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» земельну ділянку площею 23,6 га, розташовану на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області включено до переліку земель сільськогосподарського призначення державної власності для продажу на земельних торгах.

Приймаючи рішення у цій справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повторно без встановлених на те законодавчих підстав відмовив позивачці у задоволенні її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва і надання у власність орієнтовною площею 0,1200 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Тур`є-Пасічанської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. При цьому, суд першої інстанції вважав, що в такому випадку належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки є визнання відмови відповідача неправомірною та зобов`язання його повторно розглянути вказані клопотання позивачки.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 4 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, отримання погодження органу місцевого самоврядування для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність чи користування чи виставлення її на земельні торги, як підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що відмова Головного управлінням Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що відсутнє погодження відповідного органу місцевого самоврядування, є неправомірною та такою, що не відповідає статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 814/1961/17 та від 19 червня 2018 року в справі № 803/1183/17.

Також, апеляційний суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року в справі № 260/750/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 16.10.2019 року