Справа № 280/4135/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 жовтня 2019 року (о 10 год. 10 хв.)Справа № 280/4135/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи Шимановського С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 8 346, 00 грн., винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Вербицькою Л.Г. за виконавчим листом №334/6960/18, виданого 23.07.2019 Ленінським районним судом міста Запоріжжя;

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700, 00 грн. № 59650919 від 13.08.2019 винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Саідовою Т.Ю за виконавчим листом №334/6960/18, виданого 23.07.2019 Ленінським районним судом міста Запоріжжя;

визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у розмірі 10 046, 00 грн. № 59650919 від 14.08.2019 винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Саідовою Т.Ю за виконавчим листом №334/6960/18, виданого 23.07.2019 Ленінським районним судом міста Запоріжжя.

У позовній заяві позивач зазначає, що на виконанні відповідача знаходиться виконавчий лист Ленінського районного суду міста Запоріжжя № 334/6960/18, виданий 23.07.2019 про зобов`язання позивача не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійснені своїх прав щодо спілкування з онуком ОСОБА_4 . Визначений спосіб ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком: кожна друга та четверта субота місяця з 16:00 до 19:00 години в присутності матері ОСОБА_1 , за відсутністю батька ОСОБА_5 ; перші три місяці після набрання рішення суду законної сили, зустрічі діда з онуком проводити у присутності психолога чи представника органу опіки та піклування.

17.08.2019 на адресу позивача від відповідача надійшли постанови у виконавчому провадженні № 59650919: від 13.08.2019 про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду щодо спілкування онука з дідом; від 26.07.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 8 346, 00 гри. за невиконання рішення суду, щодо спілкування онука з дідом.

Також, за місцем роботи позивача (до виходу у декретну відпустку та відпустку по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку) 21.08.2019 надійшла постанова відповідача від 14.08.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача у розмірі 10046,00 грн.

Зазначає, що рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2019 позивач добровільно та добросовісно виконувала та виконує, а саме дід ОСОБА_3 регулярно кожну другу та четверту суботу місяця з 16:00 до 19:00 години в присутності матері ОСОБА_1 , за відсутністю батька ОСОБА_5 спілкується з онуком на території місця проживання дитини.

Зазначає, що відбулись наступні побачення:

14.06.2019, 18.07.2019 - на прохання ОСОБА_3 відбулось побачення не в суботу, а в четвер об 11:00 годині;

27.07.2019 на прохання ОСОБА_3 відбулось побачення разом із дружиною останнього (бабусею дитини);

10.08.2019 та 24.08.2019.

Таким чином, позивач виконує добровільно рішення суду, а тому відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та застосування щодо позивача штрафу.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 11.09.2019.

Представник відповідача 11.09.2019 надав суду відзив, у якому зазначає, на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист №334/6960/18 від 23.07.2019 Ленінського районного суду м. Запоріжжя про зобов`язання позивача не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні своїх прав щодо спілкування з онуком ОСОБА_4 ; визначений спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні й вихідні з його онуком ОСОБА_4 , встановивши графік спілкування діда з онуком: кожна друга та четверта субота місяця з 16.00 до 19.00 години.

26.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу державного виконавця та направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Також, 26.07.2019 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Вказує, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідач зазначає, що рішення має немайновий характер, тому виконається згідно ст.ст 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

12.08.2019 стягувач ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою, у якій зазначив, що ОСОБА_1 онука не надала, рішення суду не виконує. Внаслідок зазначеного відповідачем 13.08.2019 винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Оскільки позивачем штраф та виконавчий збір не сплачений відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 11.09.2019 провадження у справі зупинено до 16.10.2019.

Ухвалою суду від 16.10.2019 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 16.10.2019 позивач позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Вказала, що рішення суду щодо спілкування діда з онуком виконує, а тому відсутні підставі для відкриття виконавчого провадження та застосування штрафу.

Представник відповідача проти позову заперечила із підстав, зазначених у відзиві.

Третя особа проти позову заперечив та вказав, що позивач не виконує рішення суду, заважає спілкуванню із онуком, налаштовує дитину проти діда. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 271 КАС України, у судовому засіданні 18.10.2019 судом проголошене повне судове рішення.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Так, судом встановлено наступне.

06.06.2019 рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі №334/6960/18 провадження 2/334/1041/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні дідом своїх прав щодо виховання онука, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визначення графіку, способу та місця спілкування онука з дідом, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні дідом своїх прав щодо виховання онука задоволено частково:

зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні своїх прав щодо спілкування з онуком ОСОБА_6 ;

визначений спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні й вихованні з його онуком ОСОБА_6 , встановивши графік спілкування діда з онуком: кожна друга та четверта субота місяця з 16.00 до 19.00 години в присутності матері - ОСОБА_1 , за відсутності батька - ОСОБА_5 , з правом відвідування навчальних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я, бажання, режиму дня дитини;

Рішення набрало законної сили 09.07.2019.

23.07.2019 за вказаним рішенням виданий виконавчий лист.

25.07.2019, третя особа ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчий лист від 23.07.2019 №33/6960/18.

26.07.2019 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №5950919.

Також, 26.07.2019 відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 8346 грн.

12.08.2019 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою, у якій зазначив, що ОСОБА_1 всупереч рішенню суду заборонила взяти онука на дитячий майданчик, а також заборонила дружині ОСОБА_3 бабусі дитини зайти на територію двору. Також зазначає, що ОСОБА_7 не дозволила привести лікаря-психолога, не дозволила згадувати будь-яким чином батька дитини.

За результатами розгляду заяви третьої особи, відповідачем 12.08.2019 складений Акт державного виконавця, яким, на підставі пояснень ОСОБА_3 , встановлено невиконання ОСОБА_7 рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

13.08.2019 відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700 грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 не виконала рішення суду щодо спілкування діда з онуком.

14.08.2019 відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у розмірі 10046,00 грн., у тому числі 8346 грн. виконавчий збір та 1700 грн. штраф щодо невиконання рішення суду про спілкування онука з дідом.

Вважаючи прийняті постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн., про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700,00 грн. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи протиправними, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Судом встановлено, що третьою особою до відповідача подано заяву та виконавчий лист від 23.07.2019 №33/6960/18, що є підставою, відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» для відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно із ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відтак, у відповідності вищевказаних норм, у разі відкриття виконавчого провадження одночасно виноситься постанова про стягнення виконавчого збору, не зважаючи, чи виконується боржником рішення суду добровільно чи ні.

Випадки, коли виконавчий збір не стягується зазначені у ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У даному випадку відсутні підстави застосування приписів ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд також зазначає про те, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 по справі №750/7624/17 (провадження №К/9901/620/17) та від 15.07.2019 по справі №805/1174/17-а (провадження №К/9901/22996/18).

Ураховуючи зазначене вище, з огляду на той факт, що постанова про відкриття виконавчого провадження є чинною, питання щодо правомірності її винесення судом не досліджується та не є предметом розгляду цієї справи, то, відповідно, відсутні і підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо постанови відповідача від 13.08.2019 про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Частиною 2 вказаної норми передбачено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Згідно із ч.3 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на її думку у даному випадку виконається рішення суду зобов`язального характеру, а тому ним під час винесення постанови застосовані приписи саме ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, суд із таким твердженням не погоджується, оскільки зі змісту рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі №334/6960/18 провадження №2/334/1041/19 від 06.06.2019, за яким 23.07.2019 виданий виконавчий лист, вбачається, що це є рішенням про встановлення побачення з дитиною, яким встановлений графік побачень третьої особи діда із онуком сином позивача.

Відтак, у даному випадку суд вважає, що вказане рішення не є рішенням про зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, порядок виконання яких визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що у даному випадку мають застосовуватись приписи ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» - «Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною».

В той же час, оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена відповідачем на підставі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач зобов`язаний здійснювати перевірку виконання боржником рішення у час та місці побачення, визначених рішенням.

Проте, представник позивача пояснив, що державний виконавець не був присутній під час побачення ОСОБА_3 із онуком 10.08.2019.

При цьому, представник відповідача зазначив, що постанова про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду винесена на підставі пояснень ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що законодавцем чітко зазначено, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною має перевірятись державним виконавцем.

Оскільки відповідач не здійснював перевірку виконання боржником рішення про встановлення діду побачення з онуком, то відповідно, відповідачем протиправно винесено постанову про застосування до позивача штрафу за невиконання такого рішення лише за наслідками повідомлення третьою особою про невиконання позивачем рішення суду.

Суд вважає, що державний виконавець, відповідно до вищевказаних норм, мав особисто перевірити виконання судового рішення шляхом виходу на місце побачення діда з онуком.

Відтак, суд вважає постанову від 13.08.2019 про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо постанови від 14.08.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у розмірі 10046,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач працює на посаді реєстратора поліклінічного відділення № 2 КУ «Запорізький обласний шкірно-венерологічний диспансер» та до 26.11.2021 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку.

Оскільки позивачем добровільно не сплачений виконавчий збір та штраф, відповідачем 14.08.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на заробітну плату позивача у розмірі 20% від суми боргу 10046грн., у тому числі 8346грн. виконавчий збір та 1700грн. штраф.

Оскільки суд вважає постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн. такою, що підлягає скасуванню, то відповідно, постанова від 14.08.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника також підлягає скасування у частині звернення у сумі 1700 грн.

Суд також зазначає, що у судовому засіданні досліджений відеодоказ, а саме запис відеозапис відвідування третьою особою онука 10.08.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 10.08.2019 прибув на побачення із онуком о 16 год. 03 хв. та вийшов на межі подвір`я будинку позивача о 16 год. 50 хв.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №59650919 від 13.08.2019 про накладення штрафу, винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Саідовою Т.Ю.

Визнати протиправною та скасувати постанову №59650919 від 14.08.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Саідовою Т.Ю, у частині звернення стягнення на доходи боржника у сумі 1700грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, в 10-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.10.2019.

Суддя Ю.В. Калашник