Справа № 826/10933/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року (справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просила визнати протиправними відмови відповідача щодо перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці та індексу інфляції на користь позивача за період з 01.01.2013 по 01.07.2018 та індексу інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, оформлені листами від 07.02.2018 № 374/3-251 та від 15.06.2018 № 21164/02/3-311 та зобов`язання відповідача зробити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на користь позивача за період з 01.01.2013 по 01.07.2018, виходячи із розміру суддівської винагороди, станом на 01.01.2013 - 18 352,00 грн., 01.01.2014 - 19 488,00 грн., 01.01.2015 - 8 526,00 грн., 01.10.2015 - 22 048,00 грн., 01.05.2016 - 23 200,00 грн., 01.01.2017 - 25 600,00 грн., 01.01.2018 - 25 800,00 грн. з урахуванням індексу інфляції: за 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 117,7% та виплатити суму, яка виникла внаслідок перерахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, рішення суду першої інстанції не відповідає критерію мотивованості у частині оцінки позовних вимог та зазначення підстав для відмови у їх задоволенні; відповідач в оскаржуваному рішенні не посилався на ту обставину, яка стала підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, суд допустив порушення ч.2 ст.77 КАС України; судом першої інстанції на протязі більше року у справі не було вчинено жодної процесуальної дії, яка б виправдовувала тривалість провадження у справі. Також, апелянт вказує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції застосував правові норми, які не є чинними.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з посади судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку, згідно постанови Верховної Ради України від 16.04.2009 № 1283-VI та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві.

29.01.2018 позивач, з посиланням на ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016, звернулась до відповідача із заявою, якою просила провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 2009 року та виплатити різницю, що виникне внаслідок перерахунку.

Листом від 07.02.2018 № 374/3-251 відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку з огляду на ненадання позивачем документів про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення суддівської винагороди.

05.05.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, якою просила здійснити перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплатити різницю виплаченого та підлягаючого сплаті розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням індексу інфляції з 01.01.2014 по час звернення. До вказаної заяви позивачем долучено довідки ТУ ДСА в Херсонській області від 08.02.2018 та 23.02.2018.

Листом від 15.06.2018 р. № 21164/02/3-311, відповідач зазначив про проведення перерахунку з 08.06.2016 на підставі поданої заяви від 15.03.2018 та доданих довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також зазначено, про відсутність законних підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання з більш раннього терміну, ніж з 08.06.2016.

Позивач, вважаючи, що така відмова, з урахуванням правових позицій Конституційного Суду України у рішеннях від 11.10.2005 № 8 -рп/2005 (абзац 8 п.7 мотивувальної частини), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 ( абзаци 4,5,6 підпункт 3.3 п.3 мотивувальної частини), від 22.05.2008 № 10-рп/2008 по справі 1-28 (п.7.7 мотивувальної частини), є протиправною звернулась із даним позовом в суд.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та зазначив, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом від 02.06.2016, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня відповідного рішення за результатами такого або конкурсу (пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 02.06.2016, а розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційне оцінювання буде визначатись виходячи із суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, у зв`язку із чим законні підстави для проведення перерахунку довічного грошового утримання з більш раннього терміну, ніж 08.06.2018 відсутні, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не проходила кваліфікаційного оцінювання, а тому вважав, що розмір суддівської винагороди для нарахування їй щомісячного довічного грошового утримання обчислювася у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (далі - Закон № 2453-VI) виходячи із розміру грошового утримання судді, який не проходив кваліфікаційне оцінювання та працює на відповідній посаді.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, суд апеляційної інстанції не погоджується висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку, як помилково вважав суд першої інстанції, позивачем не заявлялися вимоги щодо здійснення перерахунку перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді із застосуванням положень п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 02.06.2016 р.

Натомість, позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання у зв`язку із зміною розміру грошового утримання діючих суддів за період з 01.01.2013 по 01.07.2018.

Згідно зі ст. 130 Конституції України однією із гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення.

Згідно із ч. 4 ст. 138 Закону № 2453 у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 «конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода, так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.».

Колегія суддів вважає, що наявність у Законі спеціальної норми, що стосується суддів Конституційного Суду України, не скасовує інші вище зазначені норми цього Закону, які вказують на необхідність зміни розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною розміру заробітної плати працюючого судді.

Положення ст. 138 Закону № 2453 не встановлювали заборони перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці судів місцевих судів.

Також, згідно із статтею 141 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016), у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, Конституційний Суд України у рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) зазначив, що конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України підкреслив обов`язковість відповідності судді критеріям компетентності та неупередженості, що в подальшому гарантує надання йому статусу судді у відставці, який дає право на довічне утримання.

Конституційний Суд України також звертав увагу, що «підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов`язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453-VI, законами України» (пп. 6.2 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013). Таким чином, умови та порядок здійснення професійних повноважень суддею визначають рівень його забезпечення у відставці.

02.06.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII та новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 або Закону № 1402), які набрали чинності 30.09.2016.

У частині 3 статті 142 «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» (у редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016, яка діяла на час звернення позивача з заявою про перерахунок) в частині перерахунку розміру щомісячного довічного грошового забезпечення зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 статті 142 вказаного Закону визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Застосування цієї правової норми передбачає, що для набуття права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання необхідними є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до пп.6 п.6 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2415-VIII внесені зміни в абз.2 п.3 розділу II «Прикінцеві перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»; слова та цифри « 1600 гривень» замінені словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Відповідно до приписів Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді виникає право на перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання. Особа може звернутися в будь-який час з заявою про здійснення такого перерахунку з моменту виникнення законних підстав, при цьому у Порядку чітко встановлено момент, з якого має бути здійснено такий перерахунок, а саме, з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Тобто, з 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася із заявою до відповідача про перерахунок довічного грошового утримання до якої було додано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці - 15.03.2018.

Перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача пенсійним органом здійснено з 90% розміру суддівської винагороди судді, що враховується при перерахунку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач зробив перерахунок розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 08.06.2016 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.02.2018 № 312, з розміру суддівської винагороди - 20880,00 грн.

З наявної в матеріалах справи довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області від 03.10.2013 № 1547/4 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ОСОБА_1 вбачається, що станом на 01.01.2013 заробітна плата, яка враховується при призначенні довічного грошового утримання суддям у відставці становила - 18 352, 00 грн.

Також, з довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданих ОСОБА_1 , виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Херсонській області від 23.02.2018 № 312 вбачається, що:

- станом на 01.01.2014 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 19 488,00 грн.;

- станом на 01.01.2015 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 8 526,00 грн.;

- станом на 01.10.2015 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 22 048,00 грн.;

- станом на 01.05.2016 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 23 200,00 грн.;

- станом на 01.01.2017 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 25 600,00 грн.;

- станом на 01.01.2018 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 25 800,87 грн.

Вказані довідки містять в собі перелік складових суддівської винагороди у відповідності до вичерпного переліку, наведеного в Законі України «Про судоустрій та статус суддів».

В наданих позивачем довідках чітко зазначені дати виникнення у неї права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України при прийманні документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання:оформлює заяву про призначення щомісячного довічного утримання; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення наданих документів.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу I цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Однак, відповідач не зазначив обґрунтувань відмови в перерахунку щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, в даному випадку оскаржувана відмова щодо перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці на користь позивача, оформлена листами від 07.02.2018 № 374/3-251 та від 15.06.2018 № 21164/02/3-311 прийнята відповідачем необґрунтовано, оскільки ним не було наведено жодних обставин, які б обумовлювали підстави їх прийняття. Зокрема, відмови провести перерахунок довічного грошового утримання з більш раннього терміну ніж 08.06.2016 та неврахування розмірів з 01.01.2017 - 25 600,00 грн., 01.01.2018 - 25 800,00 грн.. Оскаржувані відмови містять лише загальні посилання на відсутність підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання.

Разом з тим, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

А тому, на переконання суду апеляційної інстанції інстанції, відмова щодо перерахунку довічного горошового утримання, оформлена листами, не відповідає критерію обґрунтованості та законності.

Відтак, невиконання відповідачем вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

А тому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на користь ОСОБА_1 , відповідно до довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Херсонській області від 03.10.2013 № 1547/4 та від 23.02.2018 № 312 за період з 01.01.2013 по 01.07.2018, виходячи із розміру суддівської винагороди, станом на 01.01.2013 - 18 352,00 грн., 01.01.2014 - 19 488,00 грн., 01.01.2015 - 8 526,00 грн., 01.10.2015 - 22 048,00 грн., 01.05.2016 - 23 200,00 грн., 01.01.2017 - 25 600,00 грн., 01.01.2018 - 25 800,00 грн. - є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зробити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням індексу інфляції: за 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 117,7%, колегія суддів зазначає про таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що пенсія є об`єктом індексації грошових доходів населення. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Згідно з п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії.

Підпунктом 4 пункту 6 Порядку № 1078 (в редакції, що діяла до 14.03.2018), виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

В подальшому, пункт 6 Порядку № 1078 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141 було викладено в іншій редакції (яка набрала чинності 15.03.2018), відповідно до якої проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Абзацами 1 та 2 пункту 10-1 Порядку № 1078 (в редакції, що діяла до 14.03.2018) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. У разі коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, місяць, в якому значення індексу споживчих цін було прийнято за 1 або 100 відсотків, для визначення індексації пенсії не змінюється.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням індексу інфляції: за 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 117,7% також підлягають до задоволення.

Посилання відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не відображені в оскаржуваних позивачем рішеннях про відмову здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відтак у суду відсутні підстави вважати, що ці доводи покладені в основу оскаржуваного рішення.

Разом з тим, в рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 6.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Лісабон, 8-10 квітня 1999 року) судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконували суддівські обов`язки протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути якомога ближче до рівня їхньої останньої заробітної плати в якості судді.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці на користь ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 01.07.2018 та індексу інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, оформленої листами від 07.02.2018 № 374/3-251 та від 15.06.2018 № 21164/02/3-311 та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на користь ОСОБА_1 , відповідно до довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Херсонській області від 03.10.2013 № 1547/4 та від 23.02.2018 № 312 за період з 01.01.2013 по 01.07.2018, виходячи із розміру суддівської винагороди, станом на 01.01.2013 - 18 352,00 грн., 01.01.2014 - 19 488,00 грн., 01.01.2015 - 8 526,00 грн., 01.10.2015 - 22 048,00 грн., 01.05.2016 - 23 200,00 грн., 01.01.2017 - 25 600,00 грн., 01.01.2018 - 25 800,00 грн. з урахуванням індексу інфляції: за 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 117,7% та здійснити виплати з врахуванням проведених раніше виплат.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці на користь ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 01.07.2018 та індексу інфляції за період з 01.01.2014 по 31.12.2017, оформленої листами від 07.02.2018 № 374/3-251 та від 15.06.2018 № 21164/02/3-311.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на користь ОСОБА_1 , відповідно до довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Херсонській області від 03.10.2013 № 1547/4 та від 23.02.2018 № 312 за період з 01.01.2013 по 01.07.2018, виходячи із розміру суддівської винагороди, станом на 01.01.2013 - 18 352,00 грн., 01.01.2014 - 19 488,00 грн., 01.01.2015 - 8 526,00 грн., 01.10.2015 - 22 048,00 грн., 01.05.2016 - 23 200,00 грн., 01.01.2017 - 25 600,00 грн., 01.01.2018 - 25 800,00 грн. з урахуванням індексу інфляції: за 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 117,7% та здійснити виплати з врахуванням проведених раніше виплат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 17.10.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В.Безименна