Справа № 260/1385/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6878/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року, ухвалене суддею Ващиліною Р.О. у м.Ужгород Закарпатської області о 09:15, повний текст якого складений 27 травня 2019 року, у справі №260/1385/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" до Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління ДФС в Закарпатській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.06.2018, № від 28.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної перевірки електронних документів з інформаційно-програмного комплексу АСМО Інспектор 2006 відповідачем встановлено ввезення позивачем на митну територію України товарів за заниженим рівнем ставок ввізного мита, що мало наслідком донарахування оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями 192402,28 грн ввізного мита та 38481,26 податку на додану вартість.

В акті перевірки контролюючий орган вказує, що сукупна вартість преференційних товарів за однією партією згідно поданих декларацій інвойсів перевищувала 6000 євро, чим порушено умови преференційного режиму оподаткування товарів на умовах Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Однак, позивач не погоджується із такими висновками відповідача, оскільки підприємством було ввезено на митну територію України декілька партій товару, що експортувалися з Європейського Союзу, вартістю кожної партії до 6000,00 євро.

При цьому, кожна партія оформлялася окремими митними деклараціями на підставі окремих декларацій-інвойсів та CMR. Під час митного оформлення було подано всі необхідні документи, що підтверджують країну походження товару та факт вивезення такого за межі Європейського Союзу, а тому митним органом правомірно було застосовано преференційні ставки ввізного мита.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що контролюючий орган дійшов правомірного висновку про безпідставне застосування ТОВ «Євро Континент» тарифних преференцій при митному оформленні зазначених товарів, а тому правомірно здійснив донарахування митних платежів та податку на додану вартість за їх ввезення на митну територію України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Закарпатській у період у період з 25 квітня 2018 року по 03 травня 2018 року проведено документальну невиїзну перевірку стану дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування згідно МД типу ІМ 40 ДЕ: №UA305200/2017/025247 від 30.10.2017; №UA305200/2017/025248 від 30.10.2017; №UA305200/2017/027187 від 16.11.2017; №UA305200/2017/027188 від 16.11.2017; №UA305200/2017/031641 від 28.12.2017; №UA305200/2017/031642 від 28.12.2017; №UA305160/2018/000999 від 15.01.2018; №UA305160/2018/001004 від 15.01.2018; №UA305160/2018/002793 від 01.02.2018; №UA305160/2018/002794 від 01.02.2018; №UA305200/2018/003347 від 06.02.2018; №UA305200/2018/003348 від 06.02.2018; №UA305160/2018/005774 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005776 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005777 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005778 від 01.03.2018.

В ході проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення ТОВ "Євро Континент":

- ч. 1 ст. 270, п. 2 ч. 1 ст. 292, ч. 1 ст. 300 Митного кодексу України, Закону України Про митний тариф України від 19 вересня 2013 №584-VII, поняття преференційної партії товару згідно Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 р., та п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за переліком МД, вказаним в додатку до Акта перевірки, на загальну суму 192406,28 грн;

- п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за переліком МД, вказаним в додатку до Акта перевірки, на загальну суму 38481,26 грн,

про що складено акт №501/07-16-14-09/37968542 від 11.05.2018 (а.с. 12 26).

За результатами проведеної податкової перевірки, у зв`язку з виявленими порушеннями, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 18.06.2018, яким за порушення ч.1 ст.270, п.2 ч.1 ст.292, ч.1 ст.300 Митного кодексу України, Закону України Про митний тариф України від 19 вересня 2013 №584-VII, поняття преференційної партії товару згідно Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, та п.19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито та товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 288609,42 грн, в тому числі 192406,28 грн - за основним платежем та 96203,14 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 10);

- № від 18.06.2018, яким за порушення п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму 57721,89 грн, в тому числі 38481,26 грн - за основним платежем та 19240,63 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.11).

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Закарпатській області № від 18.06.2018, № від 28.06.2018 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Нормами ст. 336 та 345 МК України надано право органам доходів і зборів здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

В розумінні частини першої ст.271 Митного кодексу України мито це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом (п.1 ч.1 ст.276 МК України), а об`єктом оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України (п. 2 ч. 1 ст. 277 МК України).

Відповідно до ст.281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Порядок надання документів, необхідних для підтвердження права на звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Ст. 25 глави 1 Розділу IV Угоди Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (далі - ГАТТ-1994).

Згідно з ст. 26, 31 глави 1 Розділу IV Угоди, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Сторони не повинні запроваджувати або зберігати в силі будь-які мита, податки або будь-які інші заходи еквівалентної дії, що накладаються на вивезення товарів або запроваджується у зв`язку з вивезенням товарів на іншу територію.

Пункт 1 ч. 3 ст. 44 МК України містить вимогу щодо обов`язкового подання для підтвердження країни походження товару у разі ввезення на митну територію України товарів, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару.

Згідно з частиною першою статті 45 МК у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу, відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можливо було ідентифікувати.

Статтею 22 Протоколу І встановлено вимоги до складання експортером декларації інвойс, зокрема, декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена:

- затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

- експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

За наведеного правового регулювання порядку застосування тарифних преференцій щодо ставок Митного тарифу України передбачено право імпортера на застосування знижених ставок ввізного мита у разі ввезення на митну територію України товарів, що походять, в тому числі з країн-членів, Європейського Союзу за умови подання підтверджуючих документів. При цьому, такими документами в розумінні Угоди та Протоколу 1 є сертифікат з перевезення товару EUR.1 або декларація інвойс, що складається затвердженим експортером чи експортером будь-якої партії товару, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

В обгрунтування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган покликається на те, що сукупна вартість преференційних товарів за однією партією перевищувала 6000,00 євро, чим порушено умови преференційного режиму оподаткування товарів на умовах Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що 30 жовтня 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/025247 та №UA305200/2017/025248 напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Schwarzmuller вартістю 1700,00 євро та сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 6000,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000372 від 26.10.2017. Відповідно до відомостей зазначених документів відправником товару є Pieran Company s.r.o. (Чехія), одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с. 79 84).

16 листопада 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/027187 та №UA305200/2017/027188 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 5900,00 євро та напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Schwarzmuller вартістю 2300,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000377 від 10.11.2017. Відповідно до відомостей зазначених документів відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с.85-90).

28 грудня 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/031641 та №UA305200/2017/031642 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 3500,00 євро та напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Krone вартістю 2700,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000419 від 23.12.2017. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина) одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с. 91-98).

15 січня 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/000999 та №UA305160/2018/001004 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 3900,00 євро та напівпричіп самоскидний з сувним тентом трьохосьовий, марка Wieltone вартістю 5700,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000421 від 04.01.2018. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина) одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с. 99-103).

01 лютого 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/002793 та №UA305160/2018/002794 напівпричіп трьохосьовий з тентом без бортів, марка Panav вартістю 2100,00 євро та сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 4100,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000435 від 25.01.2018. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с. 104-110).

06 лютого 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2018/003347 та №UA305200/2018/003348 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 5000,00 євро та напівпричіп трьохосьовий, марка Schmitz вартістю 3000,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №0102 від 01.02.2018. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Bojkun spol. s.r.o. (Словаччина), одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с. 111-117).

01 березня 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/005774, №UA305160/2018/005776, №UA305160/2018/005777 та №UA305160/2018/005778 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 5900,00 євро, напівпричіп трьохосьовий без бортів, без тента, марка Kogel вартістю 1950,00 євро, напівпричіп трьохосьовий без бортів (не укомплектований), марка Kogel вартістю 1950,00 євро та напівпричіп трьохосьовий без бортів, без тента (не укомплектований), марка Kogel вартістю 1950,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №2018-091 від 22.02.2018. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем ТОВ "Євро Континент" (а.с.118-132).

При митному оформленні товару за даними митними деклараціями країною походженням вказаних в них товарів зазначено Європейський Союз, визначено код преференції по ввізному миту 410, у зв`язку з чим сплачено зменшену суму ввізного миту за пільговою ставкою 5% в 2017 році та 2,5% у 2018 році.

Вказані обставини справи сторонами не заперечуються.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що при митному оформленні товарів за вказаними митними деклараціями на підтвердження країни-походження ТОВ "Євро Континент" сертифікати з перевезення товару EUR.1 не подавались.

Водночас згідно доводів позивача ним в порядку ст. 22 Розділу V Протоколу 1 в якості підтвердження надано декларації інвойсів, складених експортером.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, що відправники товару були затвердженими експортерами в розумінні ст. 23 Розділу V Протоколу 1 та враховуєючи те, що Протоколом 1 надано право імпортеру підтверджувати країну походження товару декларацією інвойсом, складеною затвердженим експортером або експортером будь-якої партії товару, однак виключно в разі, якщо сукупна вартість такої партії товару не перевищує 6000 євро, в межах спірних правовідносин визначальним є дослідження сукупної вартості імпортованої партії товару.

Згідно до визначення, що міститься в ст. 1 Протоколу 1 "партією товару" є товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.

Наведене кореспондується також з нормами п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012, згідно з яким партією товарів вважаються, зокрема товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення;

Тобто, характеризуючою ознакою, що визначає приналежність певної сукупності товарів до однією партії в розумінні Угоди, Протоколу 1 та Положення про митні декларації є їх переміщення від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що приписами п. 20 Положення про митні декларації надано право декларанту або уповноваженій ним особі декларувати товари, що ввозяться на митну територію України у складі однієї партії, за кількома митними деклараціями за умови, що таке розділення не призводить до віднесення товарів до таких, що не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Судом встановлено, що для митного оформлення товарів за вказаними вище митними деклараціями (у кількості 16 шт.) із застосуванням тарифних преференцій ТОВ "Євро Континент" було надано 7 товарно-транспортних накладних CMR, транспортування за якими здійснювалося від одного відправника одному одержувачу, сукупна вартість товару за якими перевищувала 6000,00 євро. Тобто, ТОВ "Євро Континент" фактично ввозилося 7 партій товару, оформлених 16 митними деклараціями.

Оскільки сукупна вартість однієї партії товару перевищувала 6000,00 євро, за наведеного правового регулювання для підтвердження країни походження товару для застосування зниженої ставки ввізного мита в даному випадку позивач повинен був подавати саме сертифікат з перевезення товару EUR.1.

При цьому колегія суддів зазначає, що лист ДФС України "Про застосування кодів документів що підтверджують країну походження" №5247/7/99-99-19-03-17 від 01.03.2017, на який покликається позивач, є службовою кореспонденцією, яка носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не є нормативно-правовим актом, який міг би врегульовувати спірні правовідносини.

Оскільки декларація інвойс складена не уповноваженим експортером згідно ст. 23 Протоколу І до Угоди про асоціацію та країна походження товарів, імпортованих позивачем, до яких застосовані митним органом преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, не підтверджена сертифікатом про походження товару, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки відповідача про заниження ТОВ «Євро Континент» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що до складу митних платежів входить податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та згідно з частиною 2 статті 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Підпунктом «в» п. 185.1 ст.185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (п.187.8 ст.187 ПК України).

Згідно з п. 190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність винесення Головним управлінням ДФС в Закарпатській області оскаржуваних рішень про донарахування ТОВ "Євро Континент" митних платежів та податку на додану вартість за ввезення товарів на митну територію України у зв`язку із безпідставним застосуванням ним тарифних преференцій при митному оформленні імпортованих товарів.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №260/1385/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 16.10.2019.