Справа № 240/9218/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2019 року

Київ

справа №240/9218/19

адміністративне провадження №К/9901/27762/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 240/9218/19 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , в якому просив:

визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Корольовського відділу ДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 10 травня 2019 року про скасування постанов державного виконавця та закінчення виконавчого провадження;

скасувати постанови головного державного виконавця Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області Борисовської І. А. від 20 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку із повним виконанням) та постанови від 20 вересня 2018 року ВП №52063130 про стягнення з ОСОБА_1 несплаченого виконавчого збору в сумі 299597,46 грн;

зобов`язати Корольовський ВДВС м.Житомира ГТУЮ у Житомирській області провести виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №296/1665/12, виданим Корольовським районним судом м. Житомира 18 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк" коштів в сумі 2995974 (два мільйони дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 61 коп. на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішенння, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 240/9218/19 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов`язати вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду