Справа № 420/4119/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4119/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Ягенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представників: позивача Сидоренко В.В., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1266 від 06.06.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності,-

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1266 від 06.06.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він проходить службу в органах внутрішніх справ України з серпня 2018 року та працює на посаді інспектора взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» Головного управління Національної Поліції в Одеській області (далі ГУНП в Одеській області). З 28.01.2019 року по 03.03.2019 року позивач перебував у відпустці, під час якої телефонували командир батальйону ПСПОП «Шторм» підполковник поліції ОСОБА_3 , заступник командира роти №2 БПСПОП Шторм підполковник поліції ОСОБА_4 , командир роти №2 БПСПОП «ШТОРМ» підполковник поліції ОСОБА_5 , старший інспектор кадрового забезпечення БПСПОП «ШТОРМ» старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та просили поїхати 12.03.2019 року у ротацію до зони ООС, на що позивач повідомив про неможливість поїхати у ротацію у зв`язку зі станом здоров`я. 04.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до лікувального закладу, де призначено лікування та відкрито лікарняний, який тривав до 11.03.2019 року, в подальшому 12.03.2019 року повторно звернувся до лікувального закладу, що підтверджується довідкою. 13.03.2019 року позивач прийшов на роботу близько 12:00 год. та 14.03.2019 року написав рапорт про причини відсутності на роботі в період з 04.03.2019 року по 12.03.2019 року до якого прикріпив оригінал довідки про лікування та передав старшому інспектору кадрового забезпечення БПСПОП «ШТОРМ» старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 15.03.2019 року та через день відпочинку позивача поставили чергувати на добовій зміні днювальним на КПП по роті №2 БПСПОП «ШТОРМ», та у зв`язку з поганим самопочуттям він звернувся 19.03.2019 року до лікувального закладу, де відкрили лікарняний лист з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року. Після закінчення лікування на роботі надав рапорт про причини відсутності на робочому місці до якого прикріпив оригінал лікарняного листка. Наказом ГУНП в Одеській області №1266 від 06.06.2019 року накладено дисциплінарне стягнення у вигляді неповної службової відповідності. Враховуючи подання до відділу кадрового забезпечення усіх необхідних довідок щодо перебування на лікарняному, затвердження висновку службового розслідування без письмових пояснень позивача, накладення стягнення за межами місячного строку, позивач вважає Наказ ГУНП в Одеській області №1266 від 06.06.2019 року протиправним та незаконним. За таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 08.04.2019 № 806 дисциплінарна комісія провела службове розслідування на підставі доповідної записки командира БПСПОП «Шторм» ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 , в якій останній повідомив про грубе порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 , а саме порушення вимог п.1, 2, пп. 1, 4, 6, 13 п.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, ч.1 ст.3, п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію України», п. 4.1, 4.3 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 29.10.2018 № 3705. Так, 04.03.2019 року позивач на службу не з`явився, безпосереднє керівництво про причини невиходу на службу після закінчення щорічної чергової відпустки не повідомив, про що, після спроб зв`язатися з позивачем, складено відповідний акт; у зв`язку з невиходом позивача на службу 05-06, 12-13 березня 2019 року складено відповідні акти невиходу на службу; 13.03.2019 року позивач також порушив субординацію у стосунках з колегами та керівництвом, перебував на території підрозділу з цивільною особою, стосунки з якою не відносяться до службових; 14.03.2019 року власним транспортним засобом перегородив в`їзд до підрозділу; 15.03.2019 року самостійно залишив межі підрозділу з 12:00 год. до 18:00 год. про що складено рапорт інспектором взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 ; у зв`язку з невиходом позивача на службу 19-22, 25-29 березня, 1-5, 8-10 квітня 2019 року складено відповідні акти невиходу на службу. 11.04.2019 року ОСОБА_1 склав рапорт щодо перебування на лікарняному з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року та надав довідку від 10.04.2019 року без печатки лікувального закладу. Опитати позивача не вдалося, так як він відмовився надавати будь-які письмові пояснення. Крім того відповідачем надсилалися письмові запити та здійснювалися виїзди до лікувальних закладів у яких нібито перебував позивач. За результатами проведення службового розслідування начальником ГУНП в Одеській області було затверджено висновок від 08.05.2019 року та наказом ГУНП в Одеській області від 06.06.2019 № 1266 капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 2 БПСПОП «Шторм» ГУНП в Одеській області, попереджено про неповну службову відповідність та направлено до атестаційної комісії для проведення атестування і вирішення питання про подальше несення служби. Відповідач вважає, що винесений наказ №1266 від 06.06.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності є обґрунтованим та законним.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав Головне управління Національної Поліції в Одеській області в строк до 27.08.2019 року надати до суду належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування щодо ОСОБА_1 , які стали підставою для видання наказу №1266 від 06.06.2019 року, інформацію та докази про дату ознайомлення зазначеної особи з наказом про початок та підстави проведення службового розслідування, з висновком службового розслідування, наказом про накладення дисциплінарного стягнення та належним чином засвідчені копії лікарняних листів, які надавались позивачем до відділу кадрового забезпечення БПСПОП «ШТОРМ».

Ухвалою суду від 27.08.2019 року заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року задоволено заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та наявності підстав для відмови в його задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ України з серпня 2008 року, в Національній поліції України з листопада 2015 року та з 15 листопада 2018 року працює на посаді інспектора взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області.

В період з 28.01.2019 року по 03.03.2019 року позивач перебував у відпустці, та після її закінчення 04.03.2019 року на службу не вийшов.

Тільки 14.03.2019 року ОСОБА_1 вийшов на службу та подав рапорт на ім`я Командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 щодо причин відсутності на робочому місці в період з 04.03.2019 року по 11.03.2019 року у зв`язку з перебуванням на лікуванні (т.1 а.с.118) до якої додав довідки №16 та №86 (т.1 а.с.114).

Тоді як позивачу було достеменно відомо про те, що він у складі осіб батальону патрульної служби особливого призначення «Шторм» повинен був вибути в зону проведення антитерористичної операції для ротації та списки цих осіб були завчасно узгоджені.

Через данні обставини замість позивача в зону АТО поїхав інший поліцейський.

Надалі з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року позивач знов не виходив на службу у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, про що відповідачем складалися Акти невиходу на службу (т.1 а.с.123, 127-128, 130, 137-140, 145, 150-151 156-162).

11.04.2019 року ОСОБА_1 вийшов на службу та подав рапорти на ім`я Командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 та Начальника ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 щодо причин відсутності в період з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року, до яких додав довідку (т.1 а.с.173-175).

Таким чином, ОСОБА_1 був відсутній на службі з перервами 17 робочих днів протягом березня-квітня 2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до п.4.1., 4.2. Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області, затверджених Наказом ГУ НП в Одеській області №3705 від 29.10.2018 року, працівник поліції повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом. У разі недотримання працівником поліції даних вимог складається акт про відсутність працівника поліції на робочому місці (т.1 а.с.166).

Проте позивач не повідомляв керівництво про свій не вихід на службу та перебування на лікуванні за власною ініціативою, а тільки лише після неодноразових дзвінків на його телефон зі сторони заступника командира роти №2 підполковника поліції ОСОБА_11 .

Відповідачем для з`ясування місця знаходження ОСОБА_1 здійснювалися виїзди до його місця проживання та місця проживання його матері, до лікувальних закладів, у яких за повідомленням позивача, він знаходився, за наслідками чого складалися відповідні рапорти та пояснення (т.1 а.с.106-108, 133). Також надсилалися письмові запити до лікувальних закладів, зокрема до КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області (відповідь т.1 а.с.105, 122, 129, 135), ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» (т.1 а.с.111, відповідь т.1 а.с.112, 144), через неповідомлення ним керівництво про лікувальний заклад до якого він фактично звернувя за отриманням медичної допомоги.

На підставі доповідної записки Командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_3 від 23.03.2019 року про виявлені факти порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , а саме безпідставного невиходу на службу та ігнорування вказівок та наказів керівництва (т.1 а.с.78-80), Наказом ГУ НП в Одеській області №806 від 28.04.2019 року призначено проведення службового розслідування (т.1 а.с.77)

Судом також встановлено, що в ході службового розслідування відповідачем 26.04.2019 року складено Акт про відмову надання письмових пояснень ОСОБА_1 щодо порушення ним службової дисципліни, невиходу тривалий час на службу та порушення правил етичної поведінки, водночас позивач зазначив, що з даного приводу подав відповідний рапорт та надав довідку(т.1 а.с.206).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 08.05.2019 року складено висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 , який 08.05.2019 року затверджено Начальником ГУ НП в Одеській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_12 .

Згідно вказаного висновку, в ході службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку вимог п.4,6, 13, ч.1 ст.1 Дисциплінарного статут Національної поліції, п.1,2, ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2019 року №1179, п.п2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 4.1, 4.3 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП Одеської області затверджених наказом ГУ НП в Одеській області від 29.10.2018 року №3705.

06.06.2019 року відповідачем виданий наказ №1266 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді неповної службової відповідності (т.1 а.с.222-230). З вказаним наказом позивач ознайомлений 07.06.2019 року, що підтверджується відповідним записом з підписом позивача на самому наказі. Крім того, як вбачається з супровідного листа №9/4643 від 27.06.2019 року, копія наказу №1266 від 06.06.2019 року направлена на адресу позивача та отримана ним 04.07.2019 року (т.1 а.с.231).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VІІІ, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський, зокрема, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону №580-VІІІ).

Крім того, відповідно до п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016 р. , під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

За змістом ч.1 ст.59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ).

Законом України «Про Дисциплінарний статут» від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту в доповнення до ст. 18 Закону №580-VІІІ на поліцейського покладаються, такі обов`язки, зокрема: 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, попередження про неповну службову відповідність.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, що проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказ №806 про призначення службового розслідування прийнятий 08.04.2019 року, а висновок службового розслідування складений та затверджений 08.05.2019 року, тобто службове розслідування проведено у місячний строк встановлений Дисциплінарним статутом.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту встановлено строк застосування дисциплінарних стягнень. Дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. При цьому, у разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Таким чином, саме 08.05.2019 року, день затвердження висновку службового розслідування, є днем виявлення вчиненого позивачем дисциплінарного проступку та відповідно наказ №1266 про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий 06.06.2019 року, тобто в межах встановленого місячного строку.

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, зазначає, що події відбувалися в період з 12.03.2019 року по 10.04.2019 року, а службове розслідування закінчилося 06.06.2019 року, що датоване наказом ГУНП в Одеській області №1266, тобто з пропущенням строку в один календарний місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає помилковим твердження позивача, що дисциплінарне стягнення накладено за межами місячного строку.

Щодо підстав проведення службового розслідування, а саме відсутності позивача на робочому місці в період з 04.03.2019 року по 13.03.2019 року та в період з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року, суд зазначає наступне.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001 року (далі Інструкція №455).

Відповідно до п.1.1, 1.2 Інструкції №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Довідки надані позивачем лише підтверджують факт звернення позивача до медичного закладу та не підпадають під дію зазначених вище пунктів Інструкції, а тому суд доходить до висновку, що відсутність позивача на робочому місці протягом робочого дня за станом здоров`я та перебування на лікуванні повинно підтверджуватися саме листком непрацездатності, а не довідками.

Саме листок непрацездатності за даних обставин є єдиним офіційним документом, що підтверджує тимчасову непрацездатність, та право особи не виходи на службу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року по справі №805/1816/17-а.

Разом з тим, як встановлено судом та визнається сторонами, позивачем листки працездатності не отримувалися та відповідно не подавалися до відповідача, водночас подавалися лише довідки №16 щодо перебування на лікуванні з 04.03.2019 року по 11.03.2019 року, №86 щодо відвідування поліклініки 12.03.2019 року та довідка без номеру щодо перебування на лікуванні з 19.03.2019 року по 10.04.2019 року.

Враховуючи, що надані довідки не є листками непрацездатності, що підтверджують відсутність позивача на службі у зв`язку з перебуванням на лікуванні, суд доходить висновку про доведеність обставин що слугували підставою для застосування відповідачем до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Частиною 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

При цьому, суд враховує пояснення представника відповідача, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення керівництвом враховувалися обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського: послужний список позивача, наявність заохочень та нагород, його попередня бездоганна поведінка, так як за їх відсутності до позивача застосували більш тяжкий вид стягнення -звільнення.

Згідно зі ст.23 Дисциплінарного статуту, строк дії дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність становить шість місяців з моменту оголошення їх порушникові.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуваний наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1266 від 06.06.2019 року про про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності прийнятий в межах своїх повноважень, на підставі діючих норм законодавства України та на підставі встановлених порушень службовою перевіркою.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1266 від 06.06.2019 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя Е.А.Іванов

.