Справа № 140/1425/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7788/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Мельник І.В., Гарбар Ю.Р.;

від відповідача - Саган Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Каленюк Ж.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 14 хв. 12.06.2019р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 14.06.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2019р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем Волинською митницею ДФС рішення щодо коригування митної вартості товарів № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р.; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати (а.с.3-11).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Волинської митниці ДФС на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4610 грн. 40 коп. (а.с.98-105).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Волинська митниця ДФС, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.110-114).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно норм чинного законодавства митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. При цьому, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Волинська митниця ДФС дотрималась усіх законодавчо встановлених процедур, оскільки під час опрацювання документів, поданих позивачем разом із митною декларацією № UA205010/2019/002969 від 20.02.2019р. щодо оформлення легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «Е-250», 2014 року випуску, номер кузов НОМЕР_1 , встановлено, що декларантом в графі 42 «Ціна товару» задекларовано ціну товару у розмірі 9200 євро, однак в графі 45 «Коригування» заявлено митну вартість на рівні 9300 євро за резервним методом визначення митної вартості товару, при цьому документально не підтвердженими залишилось 100 євро.

Для підтвердження числового значення складових митної вартості товару декларантом подано серед класифікованих документів, визначених в графі 4 декларації, лише рахунок від 18.02.2019р., в якому вартість ввезеного позивачем товару становить 9200 євро, а також витяг з mobile.de, згідно якого вартість ідентичного товару станови 6250 євро.

Наведені обставини свідчать про наявність обґрунтованого сумніву в достовірності поданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів та її числових значень, що слугувало у відповідності до ст.ст.53, 54 МК України беззаперечною підставою для витребування у декларанта документів, обов`язок подання яких визначено в 10-денний строк.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також по причині спрацювання АСАУР, та згідно наказу ДФС України № 780 від 28.11.2018р. «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку» митницею відповідно до ст.ст.55, 57 МК України проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke net, із врахуванням технічного стану автомобіля згідно акту митного огляду товарів та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.11.2009р., при цьому рівень митної вартості становить 16878 євро.

Відтак, відповідачем правомірно застосовано вищевказані джерела інформації при винесенні 20.02.2019р. рішення про коригуваннямитної вартості № UA205020/2019/000123/2 та використано середню ціну, за якою транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що позивач не згідний з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірному рішенні. При цьому, він мав право скористатись правом випуску товару у вільний обіг на умовах, визначених ч.7 ст.55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), однак не зробив цього, через що фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначеною митним органом у оскарженому рішенні № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р., вказавши її у новій митній декларації № UA205010/2019/002994 від 20.02.2019р., а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 придбала в компанії «SENGPIEL-Automobile GmbH» (Німеччина) легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е250», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , за ціною 9200 євро (нетто), що підтверджується рахунком-фактурою продавця № G18/439D від 18.02.2019р. (а.с.21, 22).

Позивачем сплачено авансовий платіж в сумі 1000 євро, про що свідчить квитанція від 04.02.2019р. (а.с.23, 24); про оплату за товар в готівковій формі у повному обсязі засвідчує примітка продавця в рахунку № G18/439 D від 18.02.2019р.

20.02.2019р. декларантом ПП «Сервіс Брок» до Волинської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту вказаного автомобіля подано митну декларацію /МД/ № UA205010/2019/002969 (а.с.76), в якій зазначено ціну товару 9200 євро (графа 42). В графі 45 МД визначено основу нарахування 285412 грн. 07 коп. (що становить за курсом валюти (графа 23) 9300 євро). Графа 43 МД свідчить про обрання декларантом резервного методу визначення митної вартості. Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано наступні документи (графа 44 та доповнення №1):

рахунок-фактуру № G18/439D від 18.02.2019р. (а.с.21);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.49);

копію декларації країни відправлення MRN 19DE31Е9 від 18.02.2019р. (а.с.17);

довіреність № ННО 932235 від 18.02.2019р. (а.с.52);

витяг з сайту mobile.de від 20.02.2019р. та інші документи (паспортний документ фізичної особи для перетину державного кордону, паспорт громадянина України, документ про сплату митних платежів тощо).

Із витягу з автоматизованої система митного оформлення «Інспектор» (а.с.65) вбачається, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення імпортованого товару із застосуванням системи управління ризиками за МД № UA205010/2019/002969 відбулось спрацювання профілів ризику:

101-1 «Витребування оригіналів документів, визначених у митній декларації або засвідчених у встановленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів»;

103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України (ЄАІС)» (вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої, у тому числі, із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_2, валюта - EUR, вартість товару - 16878);

105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;

106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;

111-15 «Перевірка правильності справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повної їх оплати»;

210-1 «Проведення митного огляду транспортного засобу»;

911-1 «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки».

20.02.2019р. посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, згідно якого декларанту запропоновано в десятиденний термін відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати додаткові документи: договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначених договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерських документацій; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника, товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/ або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Відповідно до листа від 20.02.2019р. декларант повідомив про відсутність додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

20.02.2019р. відповідач прийняв рішення № UA205020/2019/000123/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.12). У графі 33 цього рішення зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку із тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом (за резервним методом визначення митної вартості на рівні 9300 євро). Крім того, зазначається, що заявою від 20.02.2019р. декларант повідомив про відсутність додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, вимогами ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст.53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику спрацювання системи ризиків АСАУР. Відповідно до положень ст.ст.55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Відповідно до розрахунку на підставі каталогу SCHWACKE NET, інформації з урахуванням технічного стану автомобіля за актом митного огляду товарів та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р., рівень митної вартості становить 16878 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання Картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2019/02309 (а.с.13). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після коригування митної вартості.

У той же день 20.02.2019р. позивачем подано МД № UA205010/2019/002994 (а.с.14), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною за резервним методом на рівні 16878 євро (основа нарахування митних платежів в графі 47 МД становить 518007 грн. 56 коп.).

Водночас, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2019/002994 від 20.02.2019р. (а.с.45-46) зафіксовано наявність пошкоджень та слідів експлуатації: сколи та подряпини лакофарбового покриття, забрудненість, потертість салону та сидінь, сліди мастила, пошкоджена з деформацією решітка, капот, бампера, радіатори заднє ліве крило тріщини по лобовому склу та ін.

Технічний стан пошкодженого автомобіля та калькуляцію відновлювального ремонту визначено висновком № 1363 судової автотоварознавчої експертизи від 15.04.2019р. (а.с.26-44).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларант під час митного оформлення легкового автомобіля обрав резервний метод визначення митної вартості на рівні 9300 євро, при цьому за основу ним взято ціну товару, сплачену продавцю, тобто, 9200 євро; пояснення щодо додаткових 100 євро при визначенні митної вартості позивач не надав; документальне підтвердження цих витрат суду не представив. В цілому така обставина обумовлювала необхідність упевнитися в достовірності заявленої митної вартості, визначеної декларантом, правильності оформлення митної декларації у зв`язку із неповнотою поданих документів.

Водночас, суд не погодився із діями відповідача стосовно витребування усіх документів, перерахованих у ч.3 ст.53 МК України.

З огляду на те, що в графі 8 МД № UA205010/2019/002969 від 20.02.2019р. одержувачем товару є ОСОБА_2 , який відповідно до нотаріально посвідченої довіреності ННО 932235 є представником ОСОБА_1 , виправданою були вимога надати пояснення щодо сплати посередницьких послуг, пов`язаних із придбанням легкового автомобіля, а також вимога надати висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, з огляду на застосування декларантом резервного методу визначення митної вартості товару, а також зважаючи на технічний стан автомобіля.

Із змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р. слідує, що в останньому відповідачем не доведено неможливості застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, вартісної основи для розрахунку в митного органу та декларанта. Водночас, доказів навмисного заниження позивачем вартості товару відповідачем суду не надано, як і доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, оформлених іншими митницями України, як цього вимагають митні процедури. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Подання декларантом нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, навіть за умови невірного заповнення такої декларації, правильність внесення даних до якої перевіряє саме посадова особа митного органу, не може обмежити чи позбавити позивача права на оскарження в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам ч.2 ст.55 МК України.

Оскільки предметом розгляду справи є рішення про коригування митної вартості товарів № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р., то суд не надав оцінку визначенню митної вартості у новій МД № UA205010/2019/002994 від 20.02.2019р., що не є предметом доказування в межах розглядуваного позову.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 15.10.2013р. (справа № 21-270а13), від 22.10.2013р. (справа 21-342а13), від 31.03.2015р. (справи № 21-127а15 та № 21-53а15) та від 30.06.2015р. (справа № 21-591а15).

Як з`ясовано під час судового розгляду справи, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів» від декларанта витребовувалися додаткові документи. Оскільки декларантом не було надано таких документів, тому на підставі каталогу SCHWACKE NET, інформації з урахуванням технічного стану автомобіля за актом митного огляду товарів та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р., рівень митної вартості визначено в розмірі 16878 євро.

Разом з тим, аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу згідно з ч.2 ст.53 МК України.

Водночас, відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за обраним позивачем резервним методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього, автоматизована система аналізу та управління ризиками не є програмним продуктом, який містить інформацію про митну вартість імпортованих товарів, а спрямована виключно на те, що б застерегти посадових осіб митниці про ті митні формальності, які йому доцільно провести, за необхідності, для дотримання норм законодавства під час здійснення митного контролю.

Стаття 362 МК України дає визначенні аналізу ризику як систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару.

Водночас, в розглядуваному випадку митним органом не доведено наявності самих ризиків. Зокрема, відповідачем не надано доказів наявності у митного органу інформації про митне оформлення ідентичних та подібних (аналогічних) транспортних засобів, з вказанням марки, моделі, інших даних і особливостей, а також ціни вже оформлених транспортних засобів.

Стосовно процедури застосування шостого резервного методу, то норми МК України не передбачають можливості використання за основу середню ціну. Звідси, відповідачем застосовано термін «середня ціна», який не визначений жодним нормативно-правовим актом.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 16878 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом, та неможливість використання як достовірної інформації, наданої декларантом при визначенні митної вартості імпортованого товару.

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару з урахуванням реального його стану відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2019/002994 від 20.02.2019р. та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення митної вартості за резервним методом, то рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205020/2019/000123/2 від 20.02.2019р. не можна вважати обґрунтованим.

Як з`ясовано під час судового розгляду, у лівому підрозділі графи 43 нової митної декларації № UA205010/2019/002994 від 20.02.2019р. проставлено 6 метод визначення митної вартості, при цьому правий підрозділ графи 43 вказаної декларації залишено незаповненим. Відтак, неналежне заповнення нової митної декларації є свідченням відсутності у ній усіх необхідних відомостей, обов`язковість яких визначена Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затв. наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012р.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч.5 і 6 ст.264 МК України посадова особа відповідача при визначенні правильності заповнення поданої нової митної декларації зобов`язана була вказати на такі недоліки декларанту.

Частиною першою ст.29 МК України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом. Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду також гарантовано пп.«б» п.5 ч.2 ст.55 цього Кодексу.

Отже, подання декларантом нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, навіть за умови невірного заповнення такої декларації, правильність внесення даних до якої перевіряє саме посадова особа митного органу, не може обмежити чи позбавити позивача права на оскарження в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам ч.2 ст.55 МК України.

Посилання відповідача на правову позицію, яка висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.10.2018р. у справі № 816/2396/17, є помилковими, оскільки в цій справі судом касаційної інстанції не було прийнято остаточного рішення по справі, а саму справу скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім цього, в цій справі спірним був метод визначення митної вартості, натомість, в розглядуваній справі сторонами застосовано однаковий метод - резервний.

Водночас, представлені для митного оформлення автомобіля документи викладені на іноземній мові, однак такі сторонами повністю ідентифіковані (також під час судового розгляду до справи долучений їх переклад), що дозволило об`єктивно встановити дійсні обставини по справі.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірного рішення про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську митницю ДФС.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. в адміністративній справі № 140/1425/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю ДФС.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
І. В. Глушко
Дата складення повного судового рішення: 16.10.2019р.