Справа № 489/264/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 489/264/19
Головуючий в 1 інстанції: Щербина С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, в якому просив скасувати постанову Серії АР № 618012 від 24.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на протиправність оскаржуваної постанови, оскільки обставини викладені в оскаржуваній постанові не відповідають обставинам справи, доказів факту вчинення правопорушення відповідачем не надано. Крім того, постанова складена відповідачем без врахування зауважень та пояснень позивача та з пропуском строку, встановленого ст. 38 КУпАП. Виходячи з викладеного, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2019 року - скасувати та винести нове про задоволення позову. Зокрема, апелянт наголошував на тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також апелянт посилався на те, що відповідачем порушено строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП України, адже факт вчинення правопорушення мав місце 21 вересня 2018 року, а постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідачем прийнято лише 24 грудня 2018 року, тобто після спливу передбаченого законом строку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та беззаперечність факту порушення апелянтом правил ПДР просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.09.2018 року Інгульським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області порушено кримінальне провадження № 0003827 внесене до ЄРДР за ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно до фабули : 21.09.2018 року приблизно о 14.30 год. за адресою: м. Миколаїв пр. Богоявленський на Широкобальському мосту, відбулось ДТП за участю автомобіля Opel Omega д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та мотоциклу Yamaha FJR 1300 д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.

17.12.2018 року ОСОБА_1 був запрошений до УПП в Миколаївській області з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

24.12.2018 року відносно ОСОБА_1 була винесена постанова серії АР №618012 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 21.09.2018 року о 14.30 год. ОСОБА_1 керував мотоциклом YamahaFJR1300д/н НОМЕР_2 в м. Миколаєві по пр. Богоявленському в районі буд. 57, на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги дорожньою розміткою, здійснив рух по такій, чим порушив вимоги п. 11.10 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважаючи протиправною постанову відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки його вина підтверджується постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями наданими в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_1 від 07.11.2018 року та висновком експерта від 15.11.2018 року №18-1039. При цьому, суд послався на безпідставність доводів позовної заяви щодо притягнення позивача до відповідальності із порушенням строків, встановлених ст. 38 КУпАП

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 11.10 Правил дорожнього руху України на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише піж час перестроювання.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім того, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно матеріалів справи постановою серії АР №618012 від 24.12.2018 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 21.09.2018р.

Наведене свідчить про те, що станом на дату винесення постанови, а саме - 24.12.2018 року, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, сплив.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги, що відповідачем порушено строк, передбачений ст. 38 КУпАП впродовж якого може бути накладено адміністративне стягнення є обґрунтованими, а тому оскаржувана постанова серії АР №618012 від 24.12.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд першої інстанції не звернув уваги на питання дотримання відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, а тому дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 618012 від 24.12.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.