Справа № 817/275/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

Київ

справа №817/275/17

адміністративне провадження №К/9901/30583/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Стеценка С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у складі судді Недашківської К.М. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовської К.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Кондратюка Вячеслава Володимировича, треті особи - Городищенська сільська рада Березнівського району Рівненської області, ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Кондратюка В.В. (надалі по тексту - відповідач) щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :08:008:0389 по АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 11.11.2016 про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:008:0389 по АДРЕСА_1 .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повній мірі.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що виписка із рішення Городищенської сільської ради від 27.11.2013 № 528, яка була надана ОСОБА_2 для реєстрації, не відповідає самому рішенню Городищенської сільської ради від 27.11.2013 № 528, оскільки таким рішенням не надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

У поданому відзиві відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи судами встановлено, що рішенням Городищенської сільської ради (шосте скликання) "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки" від 22.09.2015 №781 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області, орієнтовною площею 0,12 га по АДРЕСА_1 .

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача було розроблено ТзОВ "Бюро-Земпроект" та погоджено Управлінням Держгеокадастру у Березнівському районі Рівненської області відповідно до Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.09.2016.

Позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у Березнівському районі Рівненської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 09.12.2016 (реєстраційний номер ЗВ-016), за результатами розгляду якої прийнято Рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.12.2016 №РВ-016.

Відмова у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру обґрунтована тим, що електронний документ не відповідав установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу; перетин ділянок з ділянкою №:08 :008 :0389; площа співпадає на 100% (повне співпадіння).

Позивачем отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № :08:008: 0389, зі змісту якого вбачається, що право власності на таку ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі рішення державного кадастрового реєстратора Кондратюка В.В. від 11.11.2016.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що при вирішенні питання щодо правомірності або протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, суд перевіряє його на відповідність вимог, встановлених частиною 3 статті 2 КАС України, і не входить в обговорення та вирішення приватноправового спору щодо визнання права власності на нерухоме майно за певними особами та не може ставити під сумнів рішення органу місцевого самоврядування, а саме: рішення Городищенської сільської ради від 27.11.2013 №528, допоки таке рішення не оскаржено та не скасовано у встановленому законом порядку. Разом з тим, суди вказали, що позивачем не оскаржується Рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.12.2016 №РВ-016.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час постановлення судами оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Звернення позивача до адміністративного суду з цим позовом обумовлено тим, що внаслідок прийняття рішення кадастрового реєстратора порушується його право на реєстрацію права на вказану земельну ділянку .

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення судами оскаржуваних рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

На підставі статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Оскільки на підставі оскаржуваних рішень суб`єктів владних повноважень у третьої особи виникло речове право, правомірність набуття якого оспорюється позивачем, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 802/233/16-а (провадження № 11-290апп18) та від 27 червня 2018 року у справі № 814/104/17 (провадження № 11-607апп18) та від 27 листопада 2018 року у справі № 820/4143/16 (провадження № 11-960апп18).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Керуючись ст. 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року скасувати.

Провадження у справі № 817/275/17 закрити.

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

С.Г. Стеценко