Справа № 9901/536/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №9901/536/19

адміністративне провадження №П/9901/536/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.

суддів Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., Рибачук А.І., Стеценко С.Г.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до Президента України

третя особа Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпека України

про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19 березня 2019 року №82/2019 в частині введення в дію рядка 180 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування на внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправним та нечинним Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19 березня 2019 року №82/2019 в частині введення в дію рядка 180 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування на внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Згідно з частиною 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 266 КАС України.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність обставин, що зумовлюють залишення її без руху.

Згідно з приписами частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншим законом.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем оскаржується Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19 березня 2019 року №82/2019.

Проте до суду з адміністративним позовом позивач звернулася 03 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

До позовної заяви додано клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом.

В обґрунтування підставності причин пропуску строку на звернення до суду позивач зазначає, що дізналась про існування оскаржуваного Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» №82/2019 від 19 березня 2019 року лише в квітні 2019 року. Офіційні друковані засоби масової інформації (у тому числі, Урядовий кур`єр, Голос України, Офіційний вісник України) не купує та не цікавиться змінами у законодавстві, а тому була позбавлена можливості дізнатися про оскаржуваний Указ Президента України раніше. Крім того, 29 червня 2019 року в неї викрали паспорт та пенсійне посвідчення. Втрата документів, на думку позивача, унеможливила підписання договору про надання професійної правової допомоги до моменту отримання паспорта - 19 серпня 2019 року.

Вважає, що вказані підстави є поважними та просить поновити строк звернення до суду із позовом.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Указ Президента №452/2017 опубліковано на офіційному сайті Президента України (https://www.president.gov.ua/documents/0) у день підписання - 19 березня 2019 року та у Голосі України - 21 березня 2019 року (http://www.golos.com.ua/article/315081).

З огляду на те, що оскаржуваний Указ Президента України №452/2017 від 19 березня 2019 року знаходиться у вільному доступі, позивач, маючи можливість ознайомитись із таким, повинна була вчинити всі залежні від неї дії з метою дотримання вимог КАС України щодо звернення до суду із позовною заявою у строк, встановлений чинним законодавством.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № П/9901/491/19.

Стосовно посилання скаржника на те, що втрата паспорта і пенсійного посвідчення унеможливила підписання договору про надання правової допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Із доданих до позовної заяви документів видно, що позивач надала до суду копію свого пенсійного посвідчення, виданого 19 жовтня 2013 року, завіреного компетентною особою (адвокатом Тарасенко О . В.) 03 жовтня 2019 року. Зазначене вказує на наявність у позивача документа, який посвідчує особу, та можливість укласти договір про надання правової допомоги і подати позовну заяву у строк, визначений процесуальним законодавством.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

З огляду на викладене, доводи клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом є необґрунтованими та не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на звернення до адміністративного суду будуть визнанні неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, відповідно до вимог частини 1 статті 169 КАС України позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення з позовом із зазначенням інших причин пропуску такого строку та подання доказів їх поважності.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 248 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України, треті особи: Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпека України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19 березня 2019 року №82/2019 в частині введення в дію рядка 180 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування на внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, треті особи: Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпека України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19 березня 2019 року №82/2019 в частині введення в дію рядка 180 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування на внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко