Справа № 280/2896/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року (о 16 год. 00 хв.)Справа № 280/2896/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Крошки В.В. ,

представника відповідача Мигаленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2 від 26.02.2019 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 01.07.2017;

зобов`язати відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи з 01.07.2017 у Реєстрі платників єдиного податку.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи Податкового кодексу України та вказує, що перелік випадків обов`язкового переходу платника єдиного податку на сплату інших податків і зборів, визначений пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню, при цьому, позивач не підпадає під жодну з визначених підстав, яка б вимагала від нього обов`язкового переходу на сплату інших податків і зборів. Посилається на п. 299.11 ст. 299 Кодексу та зауважує, що анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється за рішенням, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, а тому оскільки ГУ ДФС у Запорізькій області не дотриманий порядок, вважає протиправним рішення відповідача №2 від 26.02.2019 та просить суд скасувати його, а також зобов`язати відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи з 01.07.2017 у Реєстрі платників єдиного податку.

Ухвалою судді від 04.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 30 липня 2019 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 26 липня 2019 року надав суду відзив (вх. №31010), у якому стверджує, що при поданні заяви на право застосування спрощеної системи підприємець підтверджує особистим підписом, що йому відомі вимоги глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України, граничні терміни сплати єдиного податку та ставки єдиного податку, термін подання звітності, обмеження у застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та відповідальність платника єдиного податку, а також вимоги чинного законодавства про необхідність утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, які нараховуються і сплачуються найманими працівниками, та про необхідність подання до органів державної податкової служби відомостей про виплачені доходи. Пояснює, що на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №1259 від 26.04.2018 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області Ляшенко В.М. проведена документальна позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 , якою встановлено не підтвердження видів діяльності, які заявлені позивачем, та не підтвердження місця провадження господарської діяльності, у зв`язку із чим вважає, що рішення №2 від 26.02.2019 було прийнято згідно з законодавством та скасуванню не підлягає. На підставі вищевказаного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

30 липня 2019 року суд вирішив продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання на 19 вересня 2019 року.

Представником позивача до матеріалів справи надано відповідь на відзив (вх. №38582 від 17.09.2019), у якій додатково зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву було акцентовано на наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, але це не було підставою для анулювання реєстрації платником єдиного податку, що вбачається з оскаржуваного рішення. Крім того, на думку позивача, Рішення №2 від 26.02.2019 є індивідуальним актом, який впливає на права та інтереси ФОП ОСОБА_1 у сфері оподаткування його доходів, проте належної мотивації вказане рішення не містить, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

19 вересня 2019 року вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити судове засідання на 10 жовтня 2019 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Просять адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець 01.03.2017 за №0091360. Основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.52).

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 14.03.2017 №266 ФОП ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року є платником єдиного податку 2 групи, ставка податку - 16% до розміру мінімальної заробітної плати.

У період з 07.05.2018 по 14.05.2018 на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №1259 від 26.04.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу контролю - перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області Ляшенко В.М. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складений відповідний акт від 21.05.2018 №368/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Згідно розділу ІІІ «Висновки» Акту від 21.05.2018 перевіркою встановлено наступні порушення:

пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України - занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 92311,49 грн., в т.ч. за 1 кв. 2018 р. на суму 5418,94 грн., з 01.07.2017 - 31.12.2017 на суму 86892,55 грн.;

пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 7692,62 грн., в т.ч. за І кв. 2017 р. на суму 451,48 грн. за період з 01.07.2017 - 31.12.2017 на суму 7241,04 грн.;

п. 2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст. 9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 62624,14 грн., в т.ч. за І кв. 2017 р. на суму 6623,14 грн., за період з 01.07.2017 - 31.12.2017 на суму 56001 грн.;

п.3 ч.1 ст. 7, п.5 ст. 8, п. 8 ст. 9 ( у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме завищення за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 сум єдиного внеску з самостійно визначеної суми у розмірі 22,2% на загальну суму 4224 грн.;

п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме не ведення книги обліку доходів та витрат в І кв. 2017 року;

пп. «в» п.176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме встановлено перекручення даних, наданих в декларації за І кв. 2017 року, а саме заниження валового доходу.

За результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області 05.07.2018 прийнято наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції по податку з доходів фізичних осіб у сумі 510 грн.;

податкове повідомлення-рішення №, яким застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції по податку з доходів фізичних осіб у сумі 510 грн.;

податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 92283,76 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 23070,94 грн., всього на суму 115354,70 грн.;

податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з військового збору у сумі 7690,32 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1922,58 грн., всього на суму 9612,90 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 6262,41 грн.;

вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 62624,14 грн.

Вказані рішення контролюючого органу оскаржені позивачем у судовому порядку.

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.04.2019 по справі №280/5424/18, яке набрало законної сили 26.07.2019, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволений частково: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 05.07.2018 №, в частині визначення позивачу грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 86 864,82 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21 716,21 грн., всього на суму 108 581,03 грн.; № в частині визначення позивачу грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 7 238,84 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 809,71 грн., всього на суму 9 048,55 грн.; № повністю; визнані протиправними та скасовані вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 05.07.2018 в частині визначення позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 56 001,00 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.07.2018 в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5 600,10 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

26 лютого 2019 року ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято рішення №2 про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення ОСОБА_1 з Реєстру платників податку - фізичних осіб-підприємців з 01.07.2017. Вказане рішення обґрунтоване приписами пп. 298.2.3 п. 298.2, п. 298.5, ст. 298, п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України та вказано, що відповідачем була проведена документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 та складено акт від 21.05.2018 №368/08-01-13-05/ НОМЕР_1 . За результатами перевірки встановлено, що позивачем не підтверджені види діяльності, які заявлені позивачем, не підтверджено «Місце провадження господарської діяльності», чим порушено пп. 298.3.1 п. 298.3 ст. 298, п. 299.7 ст. 299 Податкового кодексу України.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про виключення його з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування та поновлення реєстрації як платника єдиного податку другої групи.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 291.2, пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи (пункт 291.4 статті 294 Кодексу).

Згідно пунктами 299.1, 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Пунктом 298.5 статті 298 Податкового кодексу України передбачено, що у разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності, видів господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку першої і другої груп не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

При цьому, відповідно до приписів пункту 299.11 статті 299 Кодексу у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву пояснює, що ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 , оформлена актом від 21.05.2018 №368/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , якою встановлено не підтвердження видів діяльності, які заявлені позивачем, та не підтвердження місця провадження господарської діяльності, що у подальшому слугувало підставою для прийняття спірного рішення №2 від 26.02.2019.

Так, стосовно висновків Акта перевірки про відсутність підтвердження здійснення господарської діяльності в межах заявлених видів, обраної ставки єдиного податку за 2017 рік та достовірності відомостей наданих платником до реєстру платників єдиного податку, судовим рішеннями по справі №280/5424/18 встановлено наступне:

21.03.2017 ОСОБА_1 подав контролюючому органу заяву про перехід з 01.04.2017 на спрощену систему оподаткування платника єдиного податку 2 групи, 16%. В заяві вказано: податкова адреса суб`єкта господарювання- АДРЕСА_1 ; місце провадження господарської діяльності - АДРЕСА_5. Види господарської діяльності - 47.52 - Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.99 - Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Судом встановлено, що протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність за двома адресами: з 01.03.2017 по 06.10.2017 за адресою АДРЕСА_5 (договір оренди з ФОП ОСОБА_6 ); з 15.03.2017 по 05.09.2017 за адресою АДРЕСА_3 (договір суборенди з ФОП ОСОБА_7 ) та з 06.09.2017 по 31.12.2017 за адресою АДРЕСА_3 (договір оренди з ФОП ОСОБА_8 ).

Не дивлячись на те, що відповідно до вимог пункту 298.5 статті 298 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов`язок повідомити про зміну місця провадження господарської діяльності, однак невиконання такого обов`язку не тягне за собою застосування наслідків, визначених пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, тому посилання контролюючого органу в цій частині суд визнав безпідставними.

Крім того, суд вважав недоведеним посилання контролюючого органу на відсутність доказів здійснення господарської діяльності у межах заявлених видів діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначив, що для доведення наявності обставин, з якими підпунктом 298.2.3 пункту 298.2. статті 298 Податкового кодексу України пов`язує виникнення у платника єдиного податку обов`язку про перехід на сплату інших податків і зборів мають бути встановлені беззаперечні обставини, що підтверджуються належними доказами щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 видів діяльності, які не зазначені у реєстрі платників єдиного податку. Однак, контролюючий орган таких доказів суду не надав, відсутні такі докази і з боку позивача. Відтак, твердження про здійснення господарської діяльності за межами заявлених видів діяльності з боку ФОП ОСОБА_1 наразі є лише припущеннями, що не ґрунтуються на будь-яких належних та допустимих доказах.

Позиція контролюючого органу з цього питання ґрунтується на тому, що до перевірки ФОП ОСОБА_1 надані не в повному обсязі первинні документи, які б могли підтвердити здійснення господарської діяльності у межах заявлених видів діяльності, розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) здійсненні в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій), а отже не підтверджені види діяльності, які заявлені ФОП ОСОБА_1 , не підтверджено «Місце провадження господарської діяльності», заявлене в заявці про застосування спрощеної системи оподаткування та не підтверджено здійснення розрахунків, встановлених для платників єдиного податку пунктом 291.6 статті 291 Податкового кодексу України.

Судом були досліджені надані сторонами та долучені до матеріалів справи засвідчені сторінки з книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 за спірний період, прибуткові касові ордери з квітня по грудень 2017 року включно, банківські виписки про рух коштів, розгорнута виборка валового доходу за 2017 рік та встановлено, що за даними книги платника податків вартість проданих товарів, виконаних робіт та наданих послуг за період з квітня 2017 по грудень 2017 року включно становила 753 936,91 грн., згідно банківської виписки по розрахунковому рахунку в КБ «Приватбанк» надійшли кошти в розмірі 516 528,11 грн. Тому, за результатами перевірки форма розрахунків невідома на суму 267 959,00 грн.

Однак, за результатами підрахунку прибуткових касових ордерів судом встановлено, що 238 394,00 грн. надійшло готівкою в касу ФОП ОСОБА_1 за реалізовані товари.

Також, суми 3 500,00 від 16.06.2017, 13 715,00 грн. та 22 850,00 грн. за 20.06.2017 відображені в банківській виписці однак з невідомих причин не враховані ревізором при перевірці.

Відтак, під час розгляду справи №280/5424/18 по суті не знайшли свого підтвердження доводи контролюючого органу про застосування ФОП ОСОБА_1 іншої форми розрахунків, а ніж грошова, тому суд дійшов висновку, що застосування положень абзацу 4 підпункту 298.2.3 пункту 298.2. статті 298 Податкового кодексу України суд визнав необґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На думку суду, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 №280/5424/18 є преюдиційною у частині зазначених висновків та встановлених обставин, відповідно не потребує доказуванню. При цьому, суд зауважу, що в матеріалах судової справи відсутні докази, які б спростовували наведені висновки суду.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що податкове правопорушення в розумінні абзацу 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України у межах спірних правовідносин відсутнє, а тому анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача є безпідставним. Тому рішення ГУ ДФС у Запорізькій області №2 від 26.02.2019 про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 01.07.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку третьої групи з 01.07.2018 у реєстрі платників єдиного податку, то суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, у силу норми частини третьої цієї ж статті Кодексу, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом пункту 299.13 статті 299 Податкового кодексу України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності; дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.

Тобто, платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Отже, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку юридичної особи з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

З огляду на наведене, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача зобов`язального характеру, шляхом зобов`язання ГУ ДФС у Запорізькій області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи, з дати виключення такої юридичної особи з Реєстру платників єдиного податку, тобто, - з 01.07.2018. При цьому, суд вважає, що такий визначений судом спосіб захисту прав та інтересів позивача не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а спрямований на ефективне відновлення порушеного права позивача (дана правова позиція суду кореспондує позиції Київського апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 26.07.2018 у схожій справі №826/1891/18, позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06 листопада 2018 року по справі №820/4721/17).

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частиною першою статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №2 від 26.02.2019 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 01.07.2017.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області поновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з 01.07.2017 у Реєстрі платників єдиного податку.

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.10.2019.

Суддя І.В. Батрак