Справа № 160/1424/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 вересня 2019 року Справа №160/1424/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До закінчення судових дебатів представником Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради надано заяву про стягнення з відповідача вартості послуг, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги у розмірі 15000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року адміністративний позов комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено:

- скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2018 року, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області;

- стягнуто витрати на сплату судового збору у розмірі 13588 грн. 00 коп.;

- в частині стягнення сум витрат на правничу допомогу відмовлено.

03.09.2019 року представником Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради надано суду клопотання про прийняття у справі додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача, в розмірі 15000 грн.

Розгляд вказаного клопотання призначено на 10.09.2019 року.

10.09.2019 року представником відповідача надані суду письмові пояснення щодо витрат на професійну правничу допомогу, в яких просив відмовити в задоволенні заяви представника позивача. В обгрунтування заяви зазначено, що витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000 грн. є не співрозмірними зі складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

На підставі ч.4 ст. 143 КАС України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Про дату, час та місце розгляду заяви представники сторін повідомлені належним чином, в судове засідання представники сторін не з`явились. Неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку з неприбуттям представників сторін у судове засідання, розгляд заяви здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано:

- копію договору про надання правничої допомоги №010219 від 01.02.2019 року;

- копію рахунку на оплату №010219 від 01.02.2019 року;

- копію платіжного доручення №9805 від 17.04.2019 року;

- копію платіжного доручення №9860 від 24.04.2019 року;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3333 від 28.04.2017 року;

- копію посвідчення адвоката №0860 від 28.04.2017 року;

- обґрунтований розмір гонорару (вартості послуг) адвоката за договором (подано із заявою від 23.07.2018 року);

- копію акту наданих послуг №1 до договору про надання правничої допомоги №010219 від 01.02.2019 року (подано із заявою від 03.09.2019 року).

Судом встановлено, що між адвокатом Німець Юлією Станіславівною та КП «Сансервіс» КМР, в особі директора Хвороста І.А., укладено договір про надання правової допомоги від 01.02.2019 року № 010219.

Відповідно до п.1.1 договору предметом договору є надання правової допомоги, а саме представлення інтересів клієнта як позивача у справі за позовом КП «Сансервіс» КМР до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 19.10.2018 року на суму 905812,14 грн.

Пунктом 2.1 договору визначено, що правова допомога включає в себе: консультації, підготовка позовної заяви, складення інших процесуальних документів, заяв по суті тощо; участь в судових засіданнях, з урахуванням часу прибуття до суду та повернення; інші види правової допомоги.

Згідно з п. 1.3 договору перелік фактично наданих послуг зазначається у підписаних сторонами актах наданих послуг, які є невід`ємною частиною договору.

На підставі п.3.2 договору розмір гонорару погоджується сторонами за взаємною згодою та є договірним. Вартість послуг за даним договором в частині надання правової допомоги клієнту в суді першої інстанції - Дніпропетровському окружному адміністративному суді, складає 15000 грн.

Згідно з ч.1 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Таким чином, на момент укладання договору до проведення консультацій, підготовки позовної заяви та проведення всіх судових засідань, а саме 01.02.2019 року адвокатом було визначено в договорі гонорар у розмірі 15000 грн.

В подальшому до пояснень представника позивача у справі від 23.07.2018 року адвокатом надано обґрунтований розмір гонорару (вартості послуг) адвоката за договором на суму 15000 грн., який включає в себе:

- консультація з приводу оскарження до суду податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 19.10.2018 року на суму 905812,14 грн. - 1 година, вартість 1 години 1000 грн., загальна сума 1000 грн.;

- складення адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 19.10.2018 року на суму 905812,14 грн. - 4 години, вартість 1 години 1000 грн., загальна сума 4000 грн.;

- представництво інтересів в Дніпропетровському окружному адміністративному суді (враховуючи час прибуття до суду та повернення) - з розрахунку не менше двох судових засідань - вартість 1 години 10000 грн., загальна сума 10000 грн.

Після прийняття рішення у цій справі адвокатом позивача надано суду акт наданих послуг №1 від 30.08.2019 року по договору про надання правової допомоги №010219 від 01.02.2019 року.

У вказаному акті визначено детальний погодинний опис наданих послуг адвокатом на суму 15000 грн., який складається з:

- консультації з приводу оскарження до суду податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 19.10.2018 року на суму 905812,14 грн. - 1 година, вартість 1 години 1000 грн., загальна сума 1000 грн.;

- складення адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 19.10.2018 року на суму 905812,14 грн. - 4 години, вартість 1 години 1000 грн., загальна сума 4000 грн.;

- представництва інтересів в Дніпропетровському окружному адміністративному суді (враховуючи час прибуття до суду та повернення) - з розрахунку не менше двох судових засідань, всього засідань: 23.04.2019 року, 21.05.2019 року, 18.06.2019 року, 20.08.2019 року, 29.08.2019 року - 6 годин кожне судове засідання (враховуючи час проїзду), загальна сума 10000 грн.

Аналіз наведених документів та їх зміст дає суду дійти висновку, що вони мають характер формально складених та не підтверджують фактичність наданих послуг та час, який було витрачено, на такі послуги.

Такого висновку суд дійшов у зв`язку з наданням адвокатом різних відомостей стосовно часу проведеної роботи та її пропорційності до визначених сум гонорару, в порушення вимоги ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якій зазначено, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, судом встановлено, що станом на 01.02.2019 року, тобто на момент укладання договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року № 010219, адвокат позивача вже визначив суму гонорару у розмірі 15000 грн.

Проте, станом на 01.02.2019 року, адвокат не міг бути обізнаним, якою буде кількість годин, витрачених на складання адміністративного позову, які заявлені в обґрунтованні розміру гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року та копії акту наданих послуг №1 від 30.08.2019 року до договору про надання правової допомоги №010219 від 01.02.2019 року, у кількості 4 годин.

Також, адвокат не знав та не міг передбачити кількість судових засідань у цій справі, однак, сума гонорару адвоката включає в себе, також, і представництво інтересів в Дніпропетровському окружному адміністративному суді відповідно до наданих суду обґрунтуваннях розміру гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року та копії акту наданих послуг №1 від 30.08.2019 року до договору про надання правової допомоги №010219 від 01.02.2019 року.

В обґрунтовані розміру гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року та копії акту наданих послуг №1 від 30.08.2019 року до договору про надання правової допомоги №010219 від 01.02.2019 року містяться суперечливі дані щодо кількість годин представництва інтересів позивача в суді.

Наприклад, в обґрунтованому розмірі гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року зазначено, що гонорар складається, зокрема, з представництва інтересів в суді (враховуючи час прибуття до суду та повернення) - з розрахунку не менше двох судових засідань - вартість 1 години 10000 грн., загальна сума 10000 грн.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що 1 година представництва інтересів в суді адвоката складає 10000 грн.

До дати складання відповідного розрахунку було проведено наступні судові засідання:

- 23.04.2019 року з 11:49 до 11:55 - 16 хв.;

- 21.05.2019 року з 11:05 до 11:10 - 5 хв.;

- 18.06.2019 року з 10:50 до 10:55 - 5 хв.

В той же час, в акті наданих послуг №1 від 30.08.2019 року до договору про надання правової допомоги №010219 від 01.02.2019 року, міститься інформація про формування гонорару адвоката, виходячи з 6 годин за кожне судове засідання (враховуючи час проїзду).

Відтак, у відповідності до обґрунтованого розміру гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року, в якому визначено вартість 1 години, витраченої на представництво - 10000 грн., та кінцевого підрахунку витраченого часу на представництво інтересів в суді, а саме 6 годин, як визначено в акті №1 від 30.08.2019 року, сума представництва складає 10000 грн.

Отже, з поданих документів вбачається, що як 1 година представництва інтересів в суді коштує 10000 грн., так і 6 годин представництва буде коштувати 10000 грн., що свідчить про формальну складеність обґрунтованого висновку від 19.07.2019 року та акту наданих послуг від 30.08.2019 року, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, суми, визначені в них, не є співрозмірними з фактично витраченим часом.

Крім того, після складання адвокатом обґрунтованого висновку від 19.07.2019 року відбулось ще 2 судових засідання за участю адвоката Німець Ю.С.:

- 20.08.2019 року з 14:06 до 14:20 - 14 хв.;

- 29.08.2019 року з 12:51 до 13:18 - 27 хв.

Отже, загальна кількість часу, витраченого адвокатом Німець Ю.С. на представництво інтересів позивача в суді складає 67 хв. (1год. 7 хв.)

Суд не приймає до розрахунку витраченого адвокатом часу, час на прибуття до суду та повернення, оскільки такий час не підтверджено жодними документами, долученими до матеріалів справи.

Суд не може приймати рішення про стягнення витрат на правову допомогу, керуючись припущеннями щодо можливого часу прибуття до суду та повернення.

Крім того, пункт 3.5 договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року №010219 не включає до гонорару фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До фактичних витрат представництва інтересів клієнта в суді відносяться саме витрати на прибуття та повернення та, відповідно, і витрачений час на прибуття до суду та повернення.

Відтак, адвокат не мав права включення до обґрунтованого висновку від 19.07.2019 року та акту надання послуг №1 від 30.08.2019 року послуг, які складаються з часу прибуття та повернення до суду, оскільки вказане не підтверджується жодними доказами та суперечить договору про надання правової допомоги.

Також, суду не надано належним чином складних платіжних доручень на перерахування суми коштів за надання правової допомоги.

Суду надано платіжні доручення №9805 від 17.04.2019 року та №9860 від 24.04.2019 року, які не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої за витрати до відшкодування, належного, повного призначення платежу, які б дозволяли ідентифікувати їх як такі, що сплачені за надання правничої допомоги позивачу саме у справі №160/1424/19.

Відповідно до п.3.7 договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року №010219 гонорар сплачується клієнтом готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката по 100% передплаті, вказаної у п.3.2 суми (15000 грн.), протягом 15 робочих днів з моменту укладання даного договору, на підставі наданого адвокатом рахунку.

Рахунок було складено адвокатом 01.02.2019 року.

Таким чином, строк оплати послуг за вказаним договором розмірі 15000 грн. становить по 22.02.2019 року.

Надані платіжні доручення на перерахування коштів датовані 17.04.2019 року та 24.04.2019 року в порушення п. 3.7 договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року №010219.

Причин несвоєчасної виплати гонорару адвокату суду не наведено, документально не підтверджено, що свідчить про неналежне виконання договору позивачем та ставить під сумнів взагалі факт оплати послуг за договором від 01.02.2019 року №010219, оскільки платіжні доручення не містять відмітки банки про перерахування коштів у відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21 січня 2004 № 22.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено не дотримання адвокатом розумності та виправданості гонорару, як це передбачено статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

Таким чином, в жодному з наданих документів не доведено співрозмірності витраченого часу адвоката та суми гонорару, оскільки викладені в них обставини надання правової допомоги складені формально, суперечать одне одному та фактично сума гонорару не залежить від витраченого часу ані на надання консультацій, ані на складання позовної заяви, ані на представництва інтересів клієнта в суді, оскільки були складені після формування гонорару адвоката без урахуванням годин, витрачених адвокатом, а зміна кількості годин, витрачених на надання правової допомоги ході розгляду справи, не вплинула на розмір гонорару.

В наданому суду обґрунтованому розмірі гонорару (вартості послуг) адвоката за договором від 19.07.2019 року та акті наданих послуг №1 від 30.08.2019 року відсутнє будь-яке посилання на вчинення перелічених дій саме у справі №160/1424/19.

Суду не надано жодних документів, підтверджуючих здійснення представництв адвокатом у цій справі №160/1424/19, не визначено перелік проведених робіт, наданих послуг, не зазначено кількість годин, витрачених адвокатом на здійснення представництва у цій справі №160/1424/19.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали, не доводять факту понесення адвокатом витрат пов`язаних з цією справою.

Суд зазначає, що за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу адвокатом, подані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція Верховним судом викладена в постановах від 08 травня 2018 року у справі №810/2823/17, від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16, від 24 січня 2019 року у справі № 716/155/1 від 22 квітня2019 року у справі № 806/2143/18.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Крім того, відповідно до вказаної норми, адвокатом після ухвалення рішення по суті позовних вимог не надано нових доказів, які б підтверджували розмір понесених судових витрат.

Акт надання послуг №1 від 30.08.2019 року не містить нових обставин наданих послуг відмінних від визначених в обґрунтованому висновку від 19.07.2019 року, і навіть збільшена кількість судових засідань не змінила розміру гонорару, визначеному в документах, поданих до прийняття рішення у справі.

Відтак, у суду відсутні підстави для стягнення сум судових витрат на правничу допомогу за нормою ч.3 ст.143 КАС України.

Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 152, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства "Сансервіс" Криворізької міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Суддя О.В. Врона