Справа № 815/1821/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №815/1821/17

адміністративне провадження №К/9901/571/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Державної міграційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року (головуючий -Корой С.М., судді: Бойко О.Я., Свида Л.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (головуючий - Танасогло Т.М., Запорожан Д.В., Яковлєв О.В.),

В С Т А Н О В И В:

I. Суть спору

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної міграційної служби України про скасування рішення від 10.01.2017 р. №12-17 "Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" та зобов`язання прийняти заяву щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

2. Позов обґрунтував тим, що він був змушений покинути країну своєї громадянської належності (Ірак) через погрози і переслідування з боку злочинних угруповань та не бажає повертатися додому у зв?язку з триваючими там військовими діями і нестабільною ситуацією. За наведених обставин вважав, що йому безпідставно відмовлено в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, позов задовольнив частково. Скасовано рішення Державної міграційної служби України від 10.01.2017 р. №12-17 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем порушено встановлений законом порядок розгляду питання про надання позивачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, оскільки не забезпечено перекладача з мови, якою позивач може спілкуватися.

III. Провадження в суді касаційної інстанції

5. У касаційній скарзі Державна міграційна служба України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

6. За доводами відповідача, перекладач надається, якщо заявник не володіє українською або російською мовами, тоді як ОСОБА_1 вільно володіє російською мовою, про що свідчить аудіо запис додаткового протоколу співбесіди від 13.05.2017 р., а також те, що позивач у позовній заяві не посилався на те, що не розумів питань під час проведення органом міграційної служби анкетування і співбесід.

7. Позивачем не подано відзиву на касаційну скаргу.

8. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

ІV. Встановлені судами фактичні обставини справи

9. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Іраку, уродженець м. Мосул мухафази Найнава, за національністю - араб, за віросповіданням - мусульманин-суніт, рідна мова - арабська, неодружений, дітей не має.

10. 26.07.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

11. 15.08.2013 р. Головне управління ДМС в Одеській області видало наказ № 73 про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Іраку ОСОБА_1 .

12. 15.12.2016 року Головним управлінням ДМС в Одеській області за результатами розгляду особової справи шукача захисту, вивчення наявних матеріалів (заяви, анкети, протоколів співбесід) та аналізу внутрішньополітичної ситуації в країні його громадянської належності складено висновок про відсутність підстав для визнання заявника біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, оскільки він не довів наявність в нього обґрунтованих побоювань в разі повернення до країни громадянської належності зазнати переслідувань за ознаками громадянства, етнічної належності чи віросповідання та надав сумнівну і неправдоподібну інформацію щодо свого викрадення і подальших погроз з боку невстановлених осіб.

13. Рішенням Державної міграційної служби України від 10.01.2017 р. №12-17 громадянину Іраку ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

V. Позиція Верховного Суду

14. Відповідно до пунктів 1 і 13 частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2011 р. № 3671-VI "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" (далі - Закон № 3671) біженець - це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань; особа, яка потребує додаткового захисту, - це особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

15. Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 3671 особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

16. За приписами частини дванадцятої статті 7 Закону № 3671 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов`язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; заповнює інші необхідні документи; оформлює особову справу; роз`яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

17. Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 3671 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника. Протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, проводить співбесіду із заявником, розглядає відомості, наведені в заяві, та інші документи, вимагає додаткові відомості та приймає рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення зазначеного питання.

18. Частиною третьою статті 8 Закону № 3671 передбачено, що під час співбесіди заявнику, який не володіє українською або російською мовами, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, забезпечує перекладача з мови, якою заявник може спілкуватися. Заявник має право залучити перекладача за свій рахунок або за рахунок інших юридичних чи фізичних осіб. Перекладач повинен дотримуватися конфіденційності з обов`язковим оформленням центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, розписки про нерозголошення відомостей, що містяться в особовій справі заявника.

19. Як встановлено судами, рідною мовою позивача є арабська, в анкеті і протоколах співбесід зазначено, що, крім арабської, позивач володіє англійською зі словником, доказів володіння ним українською мовою немає. В матеріалах особової справи міститься розписка перекладача, разом з тим підпис перекладача у відповідних графах анкети, реєстраційного листка, протоколів проведення співбесід від 18.06.2014 р. та від 13.05.2016 р. відсутній. При цьому анкетування, співбесіди та складання реєстраційного лиска проводились українською мовою.

20. За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача із зобов?язанням його повторно розглянути заяву позивача, оскільки ним не забезпечено перекладача з мови, якою позивач може спілкуватися, чим порушено процедуру розгляду питання про визнання заявника біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

21. Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 володіє російською мовою і не потребував перекладача, не спростовують зазначений висновок судів, враховуючи, що всі документи в особовій справі позивача складені і надані йому для підпису українською мовою.

22. Суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, тому відсутні підстави для зміни чи скасування прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська