Справа № 212/6889/19 (2-а/212/138/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 212/6889/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Деркач Ганни Іванівни

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 серпня 2019 року (м. Кривий Ріг, суддя Чайкіна І.Б.) у справі № 212/6889/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Деркач Ганни Іванівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та поновити строк на оскарження постанови серії ЕАВ № 1277982 від 29.06.2019 року;

- скасувати постанову відповідача про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП;

- закрити щодо позивача провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2019 року позов задоволено. Рішення мотивоване тим, що суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірність свого рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що під час патрулювання в темну пору доби 29.06.2019 у м. Кривому Розі по вул. Сергія Колочевського був помічений транспортний засіб ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , у якого не горіли задні габаритні ліхтарі.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, застосовано до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1277982 від 29.06.2019 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, та КУпАП.

Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Відповідачем були дотримані вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, але позивач не забажав скористатися усіма правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис на постанові під роз`ясненими йому правами.

За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1277982 від 29.06.2019 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 та КУпАП.

Позивачу було роз`яснено його права, але він не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис на постанові під роз`ясненими йому правами. На відео хв. 4.48 зафіксовано як позивача було ознайомлено зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

В обґрунтування надання копії відеозапису до суду апеляційної інстанції відповідач посилається на те, що ухвала про відкриття провадження надійшла до ППП 20.08.2019, проте, відповідач не знав про розгляд позову позивача, оскільки 21 та 22.08.2019 р. у відповідача були вихідні дні, а з 23.08.2019 р. по 07.09.2019 р. - перебував у відпустці.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1277982 від 29.06.2019 року, винесеної інспектором поліції Деркач Г.І., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 29.06.2019 року о 21 год. 18 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем у якого, в темну пору доби не горять лампи задніх габаритних ліхтарів, чим порушив п. 31.6 «б» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР), порушив заборону керування транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, якщо не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР;

- єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з огляду на таке.

Відповідно до п. 31.6 «б» забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Оскаржена позивачем постанова не містить відомостей щодо додавання до неї доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не направляв до суду першої інстанції заперечень на позов та доказів в обґрунтування правомірності оскарженого рішення. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, копія апеляційної скарги були отримані за місцем роботи відповідача завчасно - 20.08.2019 року. Проте, копії вказаних документів відповідач фактично отримав 09.09.2019 року у зв`язку з вихідними днями та перебування у відпустці.

На думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про те, що відповідач об`єктивно не мав можливості надати суду відповідні докази в обґрунтування прийнятого ним рішення, тому приймає до уваги наданий відповідачем до суду апеляційної інстанції відеозапис.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18, погодився з висновком судів попередніх інстанції, що "наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України". Також зазначив, що "не заслуговують уваги доводи позивача про те, що відеозапис, здійснений на відеокамеру поліцейського, не є доказом по справі, оскільки згідно наказу МВС України № 111 27 березня 2009 року "Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС" інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР …

Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення - зупинку транспортного засобу ближче 10 м до виїзду із прилеглої території, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи".

З наданого відповідачем до суду апеляційної інстанції відеозапису, який було зроблено з 21:14:53 по 21.15.51 29.06.2019 року, вбачається, що інспектором патрульної поліції було зупинено транспортний засіб, у якому в темну пору доби під час руху не горіли задні габаритні ліхтарі. Проте, з цього відеозапису не можливо встановити державний номер транспортного засобу та особу, яка керувала цим транспортним засобом.

Отже, наданий відповідачем відеозапис не містить інформації про обставини, які мають значення для справи, тобто не свідчать про вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем.

З огляду на це, оскаржена постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази на обґрунтування оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.

Отже, скаржником у встановлений законом спосіб не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу інспектора полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Деркач Ганни Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2019 року у справі № 212/6889/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко