Справа № 640/6669/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 жовтня 2019 року № 640/6669/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 січня 2019 року №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АДАМА УКРАЇНА», позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - ОВП ДФС України, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 січня 2019 року №.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, зокрема, щодо порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки такі податкові накладні були складені на підставі пункту 198.5 Податкового кодексу України та на суми перевищення мінімальної бази податку на додану вартість над ціною постачання.

Вважає, що за податковими накладними, вказаними в акті перевірки, жодні особи не могли і не повинні були формувати податковий кредит, а тому позивачем фактично не було порушено прав контрагентів щодо не включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки в податкових накладних, які складені на постачання операцій, які звільнені від оподаткування, а також операцій, що оподатковуються нульовою ставкою, відсутня база для нарахування штрафу, оскільки сума ПДВ у таких податкових накладних, незалежно від того, чи вони надаються отримувачу дорівнюватиме нулю.

Крім того, позивач зазначив, що податкові накладні №1600 від 30 квітня 2018 року та №2116 від 31 травня 2018 року були доставлені до центрального рівня ДФС України вчасно, що підтверджується квитанціями №1, однак їх не було прийнято до реєстрації у ЄРПН з підстави «Порушено порядок обрахунку графи 10 підрозділу Б». У зв`язку з цим, з метою налагодження добрих взаємовідносин з ДФС України, позивач не оскаржив вказані дії відповідача до суду, а повторно направив податкові накладні на реєстрацію, які були прийняті ДФС України. Вважає, що відповідачем протиправно не було зареєстровано у ЄРПН податкові накладні у день їх першого надсилання, а тому висновок ОВП ДФС України про порушення ним граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН є безпідставним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення йому надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

22 травня 2019 року представником ОВП ДФС України надано до суду відзив, в якому він проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірного рішення не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

04 червня 2019 року позивачем була надана відповідь на відзив, у якій він зазначив, що у податкових накладних, які були складені позивачем, отримувачі (покупці) товарів/послуг зазначені як неплатники ПДВ та такі податкові накладні їм не надаються. Крім того, на думку позивача, відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норми одного і того ж нормативно - правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення як на користь платника податку, так і на користь контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОВП ДФС України відповідно до статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунку коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» (код 36138418) за 2017 - 2018 роки.

За результатами проведення камеральної перевірки контролюючим органом складено акт №4145/28-10-41-02/36138417 від 14 грудня 2018 року (далі - Акт перевірки), за висновками якого відповідачем встановлено порушення ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» граничних строків реєстрації податкових накладних (далі - ПН) та розрахунків коригування до податкових накладних за 2017 - 2018 роки в ЄРПН, а саме:

- ПН №52 від 12 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 8 686, 70 грн.;

- ПН №53 від 12 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 1 091, 87 грн.;

- ПН №51 від 04 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 5 292, 45 грн.;

- ПН №48 від 04 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 5 333, 55 грн.;

- ПН №50 від 11 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 5 363, 91 грн.;

- ПН №49 від 11 січня 2017 року, зареєстрована 03 лютого 2017 року на суму ПДВ 7 099, 91 грн.;

- ПН №133 від 31 січня 2017 року, зареєстрована 20 лютого 2017 року на суму ПДВ 24 349, 85 грн.;

- ПН №383 від 28 лютого 2017 року, зареєстрована 17 березня 2017 року на суму ПДВ 391, 34 грн.;

- ПН №947 від 31 березня 2017 року, зареєстрована 20 квітня 2017 року на суму ПДВ 6 432, 84 грн.;

- ПН №946 від 31 березня 2017 року, зареєстрована 20 квітня 2017 року на суму ПДВ 19 661, 58 грн.;

- ПН №945 від 31 березня 2017 року, зареєстрована 20 квітня 2017 року на суму ПДВ 412 459, 64 грн.;

- ПН №942 від 31 березня 2017 року, зареєстрована 20 квітня 2017 року на суму ПДВ 1 460 419, 48 грн.;

- ПН №1419 від 30 квітня 2017 року, зареєстрована 16 травня 2017 року на суму ПДВ 26 661, 33 грн.;

- ПН №1506 від 30 квітня 2017 року, зареєстрована 19 травня 2017 року на суму ПДВ 1 677, 76 грн.;

- ПН №1418 від 30 квітня 2017 року, зареєстрована 16 травня 2017 року на суму ПДВ 7 331, 87 грн.;

- ПН №519 від 31 травня 2017 року, зареєстрована 19 червня 2017 року на суму ПДВ -93 526, 09 грн.;

- ПН №1870 від 31 травня 2017 року, зареєстрована 19 червня 2017 року на суму ПДВ 15 945, 14 грн.;

- ПН №1871 від 31 травня 2017 року, зареєстрована 20 червня 2017 року на суму ПДВ 18 240, 64 грн.;

- ПН №2161 від 31 липня 2017 року, зареєстрована 15 червня 2017 року;

- ПН №1603 від 30 квітня 2018 року, зареєстрована 21 травня 2018 року на суму ПДВ 119 194, 40 грн.;

- ПН №1600 від 30 квітня 2018 року, зареєстрована 15 травня 2018 року на суму ПДВ 2 139 007, 77 грн.;

- ПН №2116 від 31 травня 2018 року, зареєстрована 18 травня 2018 року на суму ПДВ 1 133 864, 40 грн.

Не погоджуючись з висновками зазначеного акта, позивач направив на адресу відповідача заперечення від 29 грудня 2018 року за вих. №347.

ОВП ДФС України листом від 11 січня 2019 року за вих. №1415/10/28-10-41-02-11 повідомило позивача про результати розгляду його заперечень, згідно з яким комісія дійшла висновку:

1) вилучити з таблиці №1 податкову накладну №2161 від 31 липня 2017 року (у зв`язку з відсутністю такої);

2) абзац 5 на сторінці 1 акту перевірки №4145/28-10-41-02/36138417 від 14 грудня 2018 року викласти у новій редакції «Перевіркою термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН встановлено».

Висновки акта перевірки в іншій частині залишено без змін.

На підставі висновків Акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 14 січня 2019 року №, яким до позивача застосовано штраф за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН на загальну суму 551 203, 26 грн.

Не погоджуючись з прийнятим ОВП ДФС України податковим повідомленням - рішенням від 14 січня 2019 року № позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України.

За результатами розгляду вказаної скарги ДФС України прийнято рішення від 26 березня 2019 року №14319/6/99-99-11-06-01-25, яким податкове повідомлення - рішення від 14 січня 2019 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Незгода позивача з вказаним податковим повідомленням - рішенням обумовила його звернення до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Пунктом 120-1.2 статті 120.1 ПК України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17.

При цьому, стаття 195 ПК України визначає перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, а стаття 197 ПК України - перелік операцій, що звільнені від оподаткування.

Пунктом 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року (далі - Порядок №1307) встановлено, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року від ОВП ДФС України витребувано належним чином засвідчені копії податкових накладних на підставі яких було прийнято спірне податкове повідомлення - рішення від 14 січня 2019 року №.

15 жовтня 2019 року, на виконання ухвали суду від 27 вересня 2019 року, відповідачем долучено до матеріалів справи наступні податкові накладні: №53 від 12 січня 2017 року; №52 від 12 січня 2017 року; №51 від 04 січня 2017 року; №50 від 11 січня 2017 року; №49 від 11 січня 2017 року; №48 від 04 січня 2017 року; №133 від 31 січня 2017 року; №383 від 28 лютого 2017 року; №947 від 31 березня 2017 року; №946 від 31 березня 2017 року; №945 від 31 березня 2017 року; №942 від 31 березня 2017 року; №1419 від 30 квітня 2017 року; №1506 від 30 квітня 2017 року; №1418 від 30 квітня 2017 року; №519 від 31 травня 2017 року; №1870 від 31 травня 2017 року; №1871 від 31 травня 2017 року; №1603 від 30 квітня 2018 року.

Як вбачається з податкової накладної №1603 від 30 квітня 2018 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 715 166, 40 грн., у тому числі ПДВ 119 194, 40 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Згідно з податковою накладною №1871 від 31 травня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 109 443, 86 грн., у тому числі ПДВ 18 240, 64 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Податкова накладна №1870 від 31 травня 2017 року складена за податковими накладними постачальників між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 95 670, 86 грн., у тому числі ПДВ 15 945, 14 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка «1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Розрахунок коригування №519 від 31 травня 2017 року до податкової накладної №1816 від 31 травня 2017 року складений з підстав коригування вартості товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму - 93 526, 09 грн., у тому числі ПДВ -93 526, 09 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Згідно з податковою накладною №1418 від 30 квітня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 43 991, 20 грн., у тому числі ПДВ 7 331, 87 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Як вбачається з податкової накладної №1506 від 30 квітня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 10 066, 57 грн., у тому числі ПДВ 1 677, 76 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Податкова накладна №1419 від 30 квітня 2017 року складена за податковими накладними постачальників між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 159 968, 00 грн., у тому числі ПДВ 26 661, 33 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Згідно з податковою накладною №942 від 31 березня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 8 762 516, 87 грн., у тому числі ПДВ 1 460 419, 48 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Як вбачається з податкової накладної №945 від 31 березня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 2 474 757, 86 грн., у тому числі ПДВ 412 459, 64 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Податкова накладна №946 від 31 березня 2017 року складена за податковими накладними постачальників між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 117 969, 50 грн., у тому числі ПДВ 19 661, 58 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Згідно з податковою накладною №947 від 31 березня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 38 597, 03 грн., у тому числі ПДВ 6 432, 84 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Податкова накладна №383 від 28 лютого 2017 року складена за податковими накладними постачальників між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 2 348, 03 грн., у тому числі ПДВ 391, 34 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Податкова накладна №133 від 31 січня 2017 року складена за податковими накладними постачальників між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 146 099, 26 грн., у тому числі ПДВ 24 349, 85 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 13.

Згідно з податковою накладною №48 від 04 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 32 001, 28 грн., у тому числі ПДВ 5 333, 55 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Як вбачається з податкової накладної №49 від 11 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 42 599, 44 грн., у тому числі ПДВ 7 099, 91 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Згідно з податковою накладною №50 від 11 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 32 183, 48 грн., у тому числі ПДВ 5 363, 91 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

У відповідності до податкової накладної №51 від 04 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 31 754, 71 грн., у тому числі ПДВ 5 292, 45 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Як вбачається з податкової накладної №52 від 12 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 52 120, 20 грн., у тому числі ПДВ 8 686, 70 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Згідно з податковою накладною №53 від 12 січня 2017 року, остання складена за операцією з постачання товарів між ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» та ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» на суму 6 551, 23 грн., у тому числі ПДВ 1 091, 87 грн. При цьому, у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» зроблена помітка « 1», тип податкової накладної позивачем визначено, як 15.

Аналізуючи положення статі 197 Податкового кодексу України, судом встановлено, що операції з надання послуг та товарів, зазначені у вищеперелічених податкових накладних не відносяться до операцій, що звільнені від оподаткування.

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що у податкових накладних, складених ТОВ «АДАМА УКРАЇНА», сума ПДВ дорівнює нулю, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з:

- вивезення товарів за межі митної території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

- постачання товарів:

а) для заправки або забезпечення морських суден, що:

використовуються для навігаційної діяльності, перевезення пасажирів або вантажів за плату, промислової, риболовецької або іншої господарської діяльності, що провадиться за межами територіальних вод України;

використовуються для рятування або подання допомоги в нейтральних або територіальних водах інших країн;

входять до складу Військово-Морських Сил України та відправляються за межі територіальних вод України, у тому числі на якірні стоянки;

б) для заправки або забезпечення повітряних суден, що:

виконують міжнародні рейси для навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату;

входять до складу Повітряних Сил України та відправляються за межі повітряного кордону України, у тому числі у місця тимчасового базування;

в) для заправки (дозаправки) та забезпечення космічних кораблів, космічних ракетних носіїв або супутників Землі;

г) для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством;

ґ) магазинами безмитної торгівлі, відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Постачання товарів магазинами безмитної торгівлі може здійснюватися виключно:

фізичним особам, які виїжджають за межі митної території України;

фізичним особам, які в`їжджають на митну територію України в пунктах пропуску через державний кордон України, відкритих для міжнародного повітряного сполучення;

фізичним особам, які переміщуються транспортними засобами, що належать резидентам та знаходяться за межами митного кордону України.

Порушення норм цього підпункту тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Порядок контролю за дотриманням норм цього підпункту встановлюється Кабінетом Міністрів України.

- постачання таких послуг:

а) міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом;

б) послуги, що передбачають роботи з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, або отримувачем-нерезидентом.

До робіт з рухомим майном належать роботи з переробки товарів, що можуть включати власне переробку (обробку) товарів - монтаж, збирання, монтування та налагодження, у результаті чого створюються інші товари, у тому числі постачання послуг з переробки давальницької сировини, а також модернізацію та ремонт товарів, що передбачає проведення комплексу операцій з частковим або повним відновленням виробничого ресурсу об`єкта (або його складових частин), визначеного нормативно-технічною документацією, у результаті виконання якого передбачається поліпшення стану такого об`єкта;

в) послуги з обслуговування повітряних суден, що виконують міжнародні рейси.

До послуг з обслуговування повітряних суден, які виконують міжнародні рейси, відносяться послуги, які комплексно необхідні та безпосередньо пов`язані з виконанням міжнародного рейсу, а саме:

обслуговування повітряних суден та пасажирів в аеропорту (посадка-зліт повітряного судна, обслуговування пасажирів в аеровокзалі, забезпечення авіаційної безпеки, наднормативна стоянка повітряного судна);

послуги з наземного обслуговування повітряних суден та пасажирів в аеропортах;

оренда аеропортових приміщень у частині використання для обслуговування міжнародних рейсів (офіси, стійки реєстрації та інші службові приміщення, які орендуються авіаперевізниками, що виконують міжнародні рейси);

послуги персоналу з обслуговування повітряних суден.

Також, згідно з пунктом 195.2 статті 195 Податкового кодексу України у разі якщо операції з постачання товарів звільнено від оподаткування на митній території України відповідно до положення цього розділу, до операцій з експорту таких товарів застосовується нульова ставка.

Таким чином, зазначені у спірних податкових накладних операції не підпадають під визначений статтею 195.5 Податкового кодексу України перелік операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою.

Таким чином, податкові накладні виписані ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» за 2017 - 2018 роки не відповідають всім критеріям (ознакам), які дають підстави для звільнення від відповідальності за вказане порушення, а саме, будучи такими, що «не надаються отримувачу (покупцю)», вони не складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 17 Порядку №1307 для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні. У податковій накладній, складеній на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, у графі «Складена на операції, звільнені від оподаткування» верхньої лівої частини робиться помітка «Без ПДВ».

Зазначене не поширюється на операції з постачання товарів/послуг, до яких одночасно застосовуються як нульова ставка, так і основна та/або ставка 7 відсотків. У такому разі складається одна податкова накладна, у якій заповнюються відповідні графи нижньої табличної частини.

Операції, що оподатковуються за нульовою, основною ставкою або ставкою 7 відсотків, відображаються в окремих рядках нижньої табличної частини податкової накладної.

Зі спірних податкових накладних вбачається, що у графі «Складена на операції, звільнені від оподаткування» верхньої лівої частини не зроблена помітка «Без ПДВ».

Крім того, рядки VII «Усього обсяги постачання при експорті товарів за ставкою 0%» та IX «Усього обсяги операцій, звільнених від оподаткування» у податкових накладних не заповнені, у той час, як у рядках ІІ та ІІІ «Загальна сума податку на додану вартість, у тому числі загальна сума податку на додану вартість за основною ставкою» зазначені суми зобов`язань з податку на додану вартість.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що зазначення в податкових накладних типу - 13 та 15 означає, що такі накладні не стосуються операцій, що звільняються від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Таким чином, податкові накладні виписані ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» за 2017 - 2018 роки не відповідають всім критеріям (ознакам), які дають підстави для звільнення від відповідальності за вказане порушення, а саме, будучи такими, що «не надаються отримувачу (покупцю)», вони не складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко