Справа № 280/1721/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1721/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року ( суддя першої інстанції Татаринова Д.В.) у справі №280/1721/19 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив: визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення № 6 від 29 березня 2019 року Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Правобережне об`єднане управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (, місцезнаходження: 69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А) зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 14 травня 1984 року по 07 грудня 1984 року, з 30 серпня 1985 року по 21 квітня 1986 року; з 11 серпня 1988 року по 25 жовтня 1988 року; з 04 листопада 1988 року по 31 січня 1989 року; з 17 серпня 1995 року по 14 квітня 1997 року; з 01 серпня 1997 року по 12 вересня 2000 року; з 02 квітня 2001 року по 14 липня 2002 року; з 19 червня 2006 року по 03 грудня 2012 року та призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати подачі заяви про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зареєстрований у м. Донецьку, проте у зв`язку з подіями, які відбуваються у м. Донецьку, позивач змушений був покинути місто проживання та у теперішній час він перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та зареєстрований у м. Запоріжжі. У зв`язку з тим, що позивач має пільговий стаж та досяг пенсійного віку, 15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказує, що з повідомлення від 02 квітня 2019 року № 4313/05, яке надано Правобережним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя вбачається, що управлянням прийняте рішення № 6 від 29 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано трудову книжку. Позивач звертає увагу, що у зв`язку з подіями, які відбуваються у м. Донецьку, ним було втрачено трудову книжку. Проте на підтвердження стажу ОСОБА_1 за період до 01 липня 2000 року позивачем до відповідача надані довідки про періоди роботи та пільговий стаж, видані підприємствами, на яких ОСОБА_1 працював. Однак з повідомлення Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року вбачається, що зазначені довідки не взяті до уваги ПФУ, оскільки підприємства знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою та згідно з постановою КМУ від 07 листопада 2014 року № 595 зарахувати такий стаж для призначення пенсії немає законних підстав. За даними системи персоніфікованого обліку пільговий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 2 місяці 21 день, яких недостатньо для пільгового стажу, який надає йому право на пенсію на пільгових умовах. Позивач вказує, що відповідачем зараховано пільговий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а також час навчання в навчальному закладі та служба у лавах РА. Проте період роботи з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року не враховано в стаж. Тобто в трудовий стаж ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року (12 років 9 місяців 03 дні). Позивач наголошує, що на підтвердження стажу ОСОБА_1 надані відповідні довідки, тобто жодних підстав для не зарахування спірних періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 у відповідача не було, у зв`язку з чим вважає неправомірною відмову Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Вважає, що відсутність можливості проведення перевірки ПФУ не може позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що по-перше, позивач не досяг віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, по-друге, в позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком, а, по-третє, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах в позивача є непідтвердженим пільговий стаж. З огляду на зазначене, Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя 29 березня 2019 року правомірно було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за відсутності необхідного страхового та пільгового стажу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 25 лютого 2019 року №2330- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та взятий на облік за адресою: АДРЕСА_1 .

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

До заяви позивачем було додано наступні документи: диплом, військовий квиток, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 08/31-419 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 08/31-416 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; архівну довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 532, про стаж роботи ОСОБА_1 у ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг»; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 06 від 05 лютого 2019 року, виданої ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії»; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 10 від 22 січня 2019 року, виданої Донецьким державним науково-дослідним та проектним інститутом кольорових металів; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №36 від 14 грудня 2017 року, виданої ВАТ «Завод алюмінієвих профілів»; архівну довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 59, про стаж роботи ОСОБА_1 у TOB «ДОНСПЛАВ»; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №37 від 14 грудня 2017 року, виданої ПАТ «Завод алюмінієвих профілів»; копію трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 від 14 травня 1984 року.

Відповідачем прийняте рішення № 6 від 29 березня 2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, позивачем не надано трудову книжку, проте надані довідки про періоди роботи та пільговий стаж, видані підприємствами, які знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою. Вказано, що згідно з Постановою КМУ від 07 листопада 2014 року №595 зарахувати такий стаж для призначення пенсії позивачу в управління немає законних підстав. За даними системи персоніфікованого обліку пільговий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 2 місяці 21 день, яких недостатньо для призначення пенсії за віком.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону, в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови в призначенні пенсії, на Постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595 є безпідставними, оскільки цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, згідно п.1 якого, цей Порядок визначає процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей.

Тобто, цей підзаконний акт не вирішує питання безпосереднього функціонування підприємств та організацій, які знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, відповідно, не встановлюють прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року "Лоізіду проти Туреччини" дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Відтак, в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території Донецької області.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, у відповідача відсутні підстави не брати до уваги відомості, зазначені у довідці №12-44 від 20.10.2014, виданої архівним відділом Сніжняської міської ради при розгляді питання про призначення пенсії позивачу.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача у своєму рішенні, що підставою для не врахування до трудового стажу періоду роботи відповідно до довідок: № 08/31-419 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; № 08/31-416 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; архівної довідки № 532, про стаж роботи ОСОБА_1 у ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг»; № 06 від 05 лютого 2019 року, виданої ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії»; № 10 від 22 січня 2019 року, виданої Донецьким державним науково-дослідним та проектним інститутом кольорових металів; №36 від 14 грудня 2017 року, виданої ВАТ «Завод алюмінієвих профілів»; архівної довідки № 59, про стаж роботи ОСОБА_1 у TOB «ДОНСПЛАВ»; №37 від 14 грудня 2017 року, виданої ПАТ «Завод алюмінієвих профілів», - тобто стажу роботи за період з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року (12 років 9 місяців 03 дні), які на думку відповідача видані підприємствами, які знаходиться на окупованій території, є не обґрунтованими та такими, що ні відповідають нормам чинного законодавства.

Отже, в даному випадку, за наявності трудової книжки позивача з відповідними записами в ній та уточнюючих довідок пенсійний орган безпідставно відмовив в зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового страхового стажу.

Посилання відповідача на те, що позивач не досяг пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є помилковими, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі №280/1721/19 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч.5 ст.328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 17.10.2019 р.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва