Справа № 640/20809/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Порт» на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Порт» про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі - Позивач, ГУ ДСНС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Порт» (далі - Відповідач, ТОВ «НВФ «Порт») про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі та території - шляхом відімкнення від загального електроживлення та накладення печаток на вхідні двері будівлі, та двері в`їзних воріт - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2019 року позов задоволено частково - застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень ТОВ «НВФ «Порт» шляхом відімкнення від загального електроживлення до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 24.10.2018 року №29/340.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки встановлені у ході перевірки порушення становлять небезпеку для життя та здоров`я людей, а доказів їх усунення Відповідачем надано не було, наявні підстави для вжиття заходів реагування.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що накладення печаток на вхідні двері та в`їзні ворота унеможливить усунення Відповідачем ряду виявлених порушень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано посилання ГУ ДСНС у м. Києві в акті перевірки на порушення ТОВ «НВФ «Порт» нормативно-правового акту, якого не існує, а також на приписи підзаконного акту МНС України, який скасовано Кабінетом Міністрів України 10.03.2017 року. Крім того, зазначає, що судом не було враховано неможливість застосування до Відповідача положень ч. 1 ст. 53 Кодексу цивільного захисту України, адже підприємство не належить до об`єктів підвищеної небезпеки. Окремо звертає увагу, що Деснянським районним судом міста Києва прийнято постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю його складу, що вказує на відсутність виявлених у ході перевірки ТОВ «НВФ «Порт» порушень. Наголошує, що висновки про те, що виявлені порушення становлять небезпеку для життя і здоров`я людей є необґрунтованими, адже не доведені Позивачем належними і допустимими доказами, а виявлені порушення були повністю усунуті, що підтверджується відомостями акту позапланової перевірки від 04.06.2019 року.

Після усунення визначених в ухвалі від 06.08.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.09.2019 року, яке було відкладено на 16.10.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДСНС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що нафтобаза по вул. Віскозна, 9 у м. Києві, що належить ТОВ «НВФ «Порт», включена до об`єктів підвищеної небезпеки, чим спростовується посилання Апелянта на неможливість поширення на нього положень ч. 1 ст. 53 Кодексу цивільного захисту України. Крім того, зазначає, що при проектуванні та монтуванні автоматизованих систем на об`єктах підвищеної небезпеки мають застосовуватися вимоги ДБН В.2.5-76:2014, а тому твердження Відповідача про відсутність нормативного регулювання експлуатації та обслуговування автоматичних систем раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення. Наголошує, що заходи реагування не є санкцією, а відтак встановлена Деснянським районним судом міста Києва відсутність у діях Відповідача складу адміністративного правопорушення не впливає на правильність висновків суду першої інстанції. Стверджує, що відсутність доказів повного виконання виявлених порушень на момент прийняття оскаржуваного рішення свідчить про відсутність підстав для його скасування.

У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених в останній підстав.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, направивши до суду додаткові документи та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, працівниками Деснянського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві області на підставі наказу ГУ ДСНС у м. Києві від 22.10.2018 року №640 (а.с. 16), посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 22.10.2018 року №3327 (а.с. 17) проведено позапланову перевірку ТОВ «НВФ «Порт» щодо виконання вимог припису від 01.06.2018 року №121 (а.с. 18-20) з питань додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, висновки якої зафіксовані в акті від 24.10.2018 року №29/340 (а.с. 21-25), який Відповідачу було вручено 24.10.2018 року (а.с. 24).

Так, зі змісту акту перевірки вбачається, що у ході її проведення було встановлено, зокрема, такі порушення ТОВ «НВФ «Порт», які становлять загрозу для життя і здоров`я людей:

- не надані акти проведення прихованих робіт на прокладання проводів (кабелів) за підвісними стелями адміністративної частини будівлі;

- приміщення насосної (компресорної) станції будівлі із перекачування палива не обладнані автоматичною системою пожежогасіння (порушення додатку А, таблиці А.2 п. 7.25 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»);

- один раз на три роки обслуговуючим персоналом не виміряно значення електричного опору ізоляції між електрично не з`єднувальними струмопровідними частинами ППКП, а також між ними і його корпусом на відповідність вимогам технічних умов на цей прилад (порушення п. Ж.7.2.2 додаток Ж (далі - ДБН) В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»);

- не надано документів щодо підвищення класу вогнестійкості несучих металевих конструкцій і максимальне значення групи поширення вогню по цих конструкціях (порушення п. п. 5.3 таб. 1 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»);

- в віконних отворах сходової клітки типу СК1 адміністративної частини будівлі відсутні фрамуги (створки) що відчиняються, площею не менше 1,2 м2 (порушення п. п. 9.2.1 ДБН В.2.2- 9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення»; п. п. 7.3.26 ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»);

- двері на шляхах евакуації 1-го та 2-го поверхів адміністративної частини будівлі відчиняються не у напрямку виходу людей з приміщень поверхів (порушення п. п. 7.2.9 ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»);

- під сходовою кліткою типу СК 1 адміністративної частини будівлі влаштовано підсобне приміщення;

- пожежний кран-комплект 1-го поверху адміністративної частини будівлі не розміщений у вбудованій або навісній шафці, яка має отвори для провітрювання і пристосована для опломбування та візуального огляду її без розкривання;

- не заключено договір на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єкту з державною аварійно-рятувальною службою (порушення п. 3.3 Наказу МНС від 15.08.2007 № 557 «Про затвердження Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях» (далі - ПТБ); п. 1 ПКМУ № 763 від 26.10.2016 «Про затвердження переліку суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі»);

- на об`єкті підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження не змонтовано автоматизовану систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення порушення підпункт 3.1.1, п. 4.4 ПТБ);

- керівний склад підприємства не пройшов навчання на курсах цивільного захисту (порушення п. 10 ПКМУ № 81 від 23.10.2013 року «Про затвердження Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту»);

- повідомлення про результати ідентифікації ПНО не узгоджено з місцевими органами державного нагляду у сфері цивільного захисту (порушення п. 10 Наказу МНС від 23.02.2006 № 98 «Про затвердження Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів»);

- не розроблено у встановленому порядку номенклатуру та обсяги об`єктового матеріального резерву на випадок надзвичайної ситуації. Не створено та не забезпечено належне зберігання, своєчасне поповнення об`єктового матеріального резерву (порушення п.п. 3, 4 ПКМУ від 30.09.2015 № 775 «Про затвердження Порядку створення та використання матеріальних резервів для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій»; п.п. 3.1., 4.2.3 ПТБ);

- не розроблено графік накопичення матеріальних резервів на 2018 рік (порушення п. 11 ПКМУ від 30.09.2015 № 775 «Про затвердження Порядку створення та використання матеріальних резервів для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій»).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 4, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. ст. 67, 68, 69, 70 Кодексу цивільного захисту України, прийшов до висновку, що матеріалами справи не спростовуються доводи Позивача про наявність порушень законодавства про техногенну та пожежну безпеку, що становлять небезпеку для життя та здоров`я людей, належних і допустимих доказів їх усунення у повному обсязі матеріали справи не містять, а відтак позовні вимоги про застосування заходів реагування є обґрунтованими.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

При цьому колегією суддів враховується, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування, допускається виключно повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Як вірно встановив суд першої інстанції, ГУ ДСНС України у м. Києві просить суд застосувати заходи реагування, які пов`язані з повним або частковим зупиненням виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, що охоплюється нормативним регулюванням вказаного Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Приписи ч. 1 ст. 65 КЦЗ України визначають, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; суб`єктів господарювання; аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України).

Згідно ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 68 КЦЗ України закріплено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, наведені норми закону дають право Позивачу звертатися до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

При цьому частиною 2 статті 70 КЦЗ України закріплено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Наведеними вище нормами ст. ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України прямо передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

На переконання судової колегії, виявлені у ході перевірки ТОВ «НВФ «Порт» та не усунуті станом на момент розгляду справи судом першої інстанції порушення, зокрема, необладнання приміщень насосної (компресорної) станції будівлі із перекачування палива автоматичною системою пожежогасіння, ненадання документів щодо підвищення класу вогнестійкості несучих металевих конструкцій і максимальне значення групи поширення вогню по цих конструкціях, відсутності у віконних отворах сходової клітки типу СК1 адміністративної частини будівлі фрамуг (створок) що відчиняються, площею не менше 1,2 м2, відчинення дверей на шляхах евакуації 1-го та 2-го поверхів адміністративної частини будівлі не у напрямку виходу людей з приміщень поверхів, незаключення договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єкту з державною аварійно-рятувальною службою, незмонтування автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення, об`єктивно створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є абсолютно неприпустимим.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову шляхом застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення експлуатації ТОВ «НВФ «Порт» шляхом відключення від загального електроживлення до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 24.10.2018 року №29/340.

При цьому посилання Відповідача в апеляційній скарзі на те, у ході перевірки, висновки якої зафіксовані в акті від 13.06.2019 року №478, Позивачем було встановлено факт усунення підприємством всіх порушень окрім монтування автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виявлення, а у подальшому - згідно акту перевірки від 09.10.2019 року №821, і вказане порушення було усунуто, судовою колегією оцінюється критично, оскільки вказані обставини були встановлені та мали місце вже після прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва оскаржуваного рішення. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що на момент розгляду і вирішення справи Відповідачем не було надано жодних належних і допустимих доказів вчинення дій, спрямованих на усунення виявлених під час перевірки 23-24.10.2018 року порушень, що, на переконання суду апеляційної інстанції, об`єктивно свідчило про існування загрози життю та здоров`ю людей за наявності відповідного порушення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного, відсутність на момент постановлення судом першої інстанції 06.06.2019 року оскаржуваного рішення доказів усунення порушень, виявлених під час перевірки у жовтні 2018 року, про усунення більшості з яких встановлено контролюючим органом лише 13.06.2019 року, а про усунення у повністю - 09.10.2019 року, не може бути підставою для його скасування у межах спірних правовідносин за наслідками апеляційного перегляду.

Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що останній не належить до об`єктів підвищеної небезпеки, а відтак вимоги щодо необхідності встановлення автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення на нього не поширюється, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 КЦЗ України на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).

Згідно наданого ГУ ДСНС у м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу копій свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки від 14.08.2014 року та затвердженого протоколом Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.12.2018 року №63 Переліку об`єктів підвищеної небезпеки, які підлягають обладнанню автоматизованими системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення на 2019 рік (№124), нафтобаза ТОВ «НВФ «Порт» по вул. Віскозній, 9 у м. Києві за №124 належить до об`єктів підвищеної небезпеки. Отже, вимоги щодо встановлення автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення поширюються на ТОВ «НВФ «Порт».

Крім іншого, судова колегія вважає обґрунтованим посилання ГУ ДСНС у м. Києві на те, що ще у 2011 році Державною інспекцією техногенної безпеки України листом від 18.11.2011 року №36/6/8825 директору ТОВ «НВФ «Порт» було погоджено технічне завдання та робочий проект щодо улаштування комплексі систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення на нафтобазі по вул. Віскозна, 9 у м. Києві.

Разом з тим, ані на момент перевірки у жовтні 2018 року, ані на час перевірки у червні 2019 року, відповідних вимог ч. 1 ст. 53 КЦЗ України суб`єктом господарювання виконано не було.

Посилання ж останнього на відсутність нормативного регулювання розробки і влаштування автоматизованих систем судовою колегією оцінюється критично.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, не були «затвердженні» правила з вимогами до автоматизованих систем. Проте вимоги до автоматизованих систем встановлені ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення», які погоджені, зокрема, Міністерством внутрішніх справ (центральний орган, який забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту) та Державною службою України з надзвичайних ситуацій (центральний орган, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, при проектуванні та монтуванні автоматизованих систем на об`єктах підвищеної небезпеки мають застосовуватися вимоги ДБН В.2.5-76:2014. Тому посилання скаржника на неможливість втілення приписів ч. 1 ст.53 Кодексу цивільного захисту України є безпідставним.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.11.2018 року у справі №826/1024/18.

Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо безпідставності застосування до Відповідача найжорсткішого заходу реагування, зокрема, з огляду на встановлення постановою Деснянським районним судом міста Києва факту відсутності порушень ТОВ «НВФ «Порт» вимог Правил техногенної безпеки, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення ТОВ «НВФ «Порт» виявлених порушень.

Крім того, застосований до Відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.

Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Наведений правовий висновок відображено у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 810/2400/18.

Крім того, аналіз змісту постанови Деснянського районного суду міста Києва від 29.11.2018 року у справі №754/15156/18 дає підстави для висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення у зв`язку з неналежним оформленням посадовими особами Деснянського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Що, у свою чергу, не дає підстав стверджувати про відсутність належних і допустимих доказів виявлених у ході проведення перевірки порушень правил техногенної і пожежної безпеки, що становить загрозу для життя і здоров`я людей.

Окрім наведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним твердження суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання про необхідність застосування заходів реагування слід враховувати можливості усунення порушень Відповідачем, зокрема, шляхом надання доступу до приміщення, а відтак часткове задоволення позовних вимог є обґрунтованим.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Порт» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено «16» жовтня 2019 року.