Справа № 640/17982/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2019 року № 640/17982/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Самольотов І.І., від відповідача - Івах Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення від 26.07.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд :

«Визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (сума збільшення 1013008,00 грн. та штрафна санкція 253252,00 грн.);

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору (сума збільшення 792265,59 грн. та штрафна санкція 396132,80 грн.);

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (сума збільшення 9507187,07 грн. та штрафна санкція 4753593,54 грн.);

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-214 від 26.07.2018 року з єдиного внеску штрафів, пені (сума недоїмки 203749,48 грн.);

рішення № від 26.07.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (сума штрафної санкції 32391,98 грн.);

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 р. про застосування суми штрафних санкцій з податку на додану вартість (сума штрафної санкції 6093376,00 грн.).»

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- Позивач стверджує про протиправне на його думку, застосування штрафних санкції, з посиланням на приписи пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, ст. 123 та відсутністю попередніх порушень;

- позивач стверджує, що актом перевірки не було встановлено порушень при нарахуванні військового збору;

- розрахунок не містить вичерпної інформації про базу нарахування штрафної санкції за донарахування єдиного соціального внеску;

- позивач стверджує про те, що контролюючим органом не було зупинено проведення перевірки на підставі заяви позивача про втрату документів;

- заперечення позивача на акт перевірки були розглянуті без позивача;

- представник позивача посилається на висновок експертизи, проведеної в межах розслідування кримінального провадження відносно позивача.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність дій під час проведення перевірки та відповідність її висновків наявним у позивача документам.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на підставі статей 20,77,82 Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві від 17 січня 2018 року №758, з урахуванням наказу від 09 лютого 2018 №2286, а також направлень від 08.05.2018 №№1853/26-15-42-04, 1852/26-15-42-04, виданих ГУ ДФС у м. Києві та плану - графіка, проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, співробітниками відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності позивача.

За результатами проведеної перевірки 06.06.2018р. складено акт №2631/26-15-42-04/ «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислений та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2015р. до 31.12.2017, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017 фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 » (далі - акт перевірки).

На підставі вищезазначеного акта перевірки відповідачем були прийняті рішення від 26.07.2018:

№ про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням - 1013008 грн. та штрафною санкцією у розмірі 253252 грн..

№ про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість,

№ про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням - 792265,59 грн. та застосованих штрафних санкцій у розмірі 396132,80 грн..

№ про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням - 9507187,07 грн. та застосованих штрафних санкцій у розмірі 4753593,54 гривень;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-214 від 26.07.2018 року з єдиного внеску штрафів, пені, якою визначено позивачу зобов`язання зі сплати недоїмки 203749,48 грн.;

рішення № від 26.07.2018 року про застосування 32391,98 грн. штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Суд відмічає, що матеріали справи не містять податкового повідомлення-рішення № від 26.07.2018 р. про застосування суми штрафних санкцій з податку на додану вартість (сума штрафної санкції 6093376,00 грн.)., натомість, позивачем додано до позовної заяви податкове повідомлення - рішення № про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість.

В акті перевірки зазначено, що про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформований письмовим повідомленням від 17.01.2018 та копією наказу від 17.01.2018 №758, які направлені на адресу платника поштою. До ГУ ДФС у м.Киеві від ФОП ОСОБА_1 , надійшов лист (з додатком) від 06.02.2018 №06-1-02/2018 щодо перенесення документальної виїзної планової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у зв`язку із втратою документів для їх відновлення і можливості надання для перевірки.

Керуючись Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженими Наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 №22 зі змінами, складено акт від 09 лютого 2018року №264/26-15-42-04 щодо неможливості розпочати проведення документальної виїзної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 , та, відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві від 09.02.2018 №2286, було перенесено терміни проведення даної перевірки, призначеної наказом від 17.01.2018 №758, до дати відновлення та надання документів у межах, визначених п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, про що платника повідомлено листом від 13.02.2018 №4615/111/26- 15-42-04-27.

Також акт перевірки містить посилання на те, що з направленнями про проведення документальної планової виїзної перевірки ознайомлена довірена особа платника ОСОБА_4 08.05.2018 (довіреність на бланку серії НМХ №650131 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М. та зареєстровано в реєстрі за №449), перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1 та в присутності довіреної особи платника ОСОБА_4 .

За правилами п. 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності (п. 44.2 статті 44 ПК України).

Згідно з п.п. 44.3, 44.4, 44.5 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами п. 44.6 статті 44 ПК прирівнюється до їх відсутності.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Суд, з огляду на наведене, доходить наступних висновків :

- В разі втрати первинних документів платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

- Також платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

- Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Актом перевірки позивача підтверджується, що контролюючим органом, на виконання наведених положень, було продовжено термін проведення перевірки з метою надання позивачу можливості відновити втрачені документи та надати їх на вимогу ГУ ДФС у м. Києві, чого платником податків зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 14.07.2018р. було подано заперечення на акт перевірки, проте, жодних документів до заперечень додано не було, в тексті заперечень про існування таких документів не повідомлено.

З огляду на вищенаведене, судом не приймаються посилання позивача на порушення порядку проведення перевірки.

Прийняття вищезазначених рішень мотивовано наступними висновками акту перевірки. Акт перевірки містить визначення, що, за результатами перевірки встановлено, що протягом 2016 року валовій дохід сформовано з надходження коштів у готівковій формі згідно обсягів РРО на суму 146547,5грн (без ПДВ) від роздрібної торгівлі пивом, а також у безготівковій формі на розрахункові рахунки в сумі 28256317,05грн (без ПДВ). Таким чином, валовий дохід за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 складає 28402864,55гривень.

Також акт перевірки містить визначення, що протягом 2017року валовій дохід сформовано по надходженню коштів у готівковій формі згідно обсягів РРО в сумі 174080,83грн (без ПДВ) від роздрібної торгівлі пивом, а також у безготівковій формі на розрахункові рахунки в сумі 24962939,21грн (без ПДВ). Таким чином, валовий дохід за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 складає 25137020,04 грн.

В акті перевірки зазначено, що на розрахунковий рахунок позивача надходили кошти від фізичних осіб, які не було враховано позивачем при визначенні оподатковуваного доходу.

В акті перевірки зазначено, що позивачу направлявся лист (запит) від 30.05.2018 №1 про надання письмового пояснення стосовно надходжень вищевказаних коштів на р/р№8302 ПАТ «Приватбанк». Станом на момент перевірки пояснень не надходило.

На підставі викладеного, відповідачем було сформовано висновок про те, що, в порушення п.177.2 ст.177 p.IV Податкового кодексу України, позивачем занижено валовий дохід на суму 257217,55грн за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, а також на суму 7189558,49грн за період з 01.01.2017 по 31.12.2017року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було повідомлено під час проведення перевірки, оскарження її результатів, та судового розгляду даної справи, ні відповідачу, ні суду, про існування документів щодо інших підстав надходження коштів, чи про невідповідність вищезазначених посилань на фактичні обставини справи, викладені в акті перевірки.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 5 листопада 2018 року у позивача було витребувано докази та розрахунки щодо підстав та джерел отримання коштів та здійснення витрат виробництва.

Позивачем не було надано суду вищезазначених доказів та пояснень щодо джерел отримання коштів.

Акт перевірки містить визначення, що перевіркою документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 встановлено витрати в розмірі 196343,72грн, в тому числі: вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані - 68877,33грн; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 120757,81грн; інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 6708,58гривень. За результатами перевірки вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 складають в розмірі 506438,94 грн., в тому числі: вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані - 81817,99 грн; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 406012,95грн; інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 18608 гривень.

З огляду на викладене, актом перевірки сформульовано висновок, що позивачем, в порушення вимог п. 177.2, п.177.4 ст.177 p.IV Податкового кодексу України, безпідставно завищено витрати за 2016 рік на суму 27929907,28 грн., за 2017 рік на суму 17441022,61 грн., які документально не підтверджені, використані не в господарській діяльності та не пов`язані з отриманням доходів.

На підставі вищевикладеного, перевіркою правильності визначення суми чистого доходу встановлено, що позивачем, в порушення вимог пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України занижено дохід за 2016 рік на суму 28187124,83 грн., та за 2017 рік на суму 24630581,10 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9507187,07 гривень.

Зазначені порушення під час формування доходу, допущені позивачем, потягли за собою невірні визначення сум податкового кредиту, сум податку з доходів фізичних осіб, військового збору та внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які стали, в свою чергу, підставою для винесення оскаржуваних рішень.

Судом не приймаються посилання позивача на невірний обрахунок штрафних санкцій, з огляду на те, що пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом не приймаються посилання позивача на невідповідність оскаржуваного рішення висновкам акту перевірки щодо військового збору, з огляду на викладене на стор. 17, 18 акту перевірки.

Судом не приймаються посилання позивача на висновок експерта №032/19 від 19.02.2019р., проведеної в межах розслідування кримінального провадження відносно позивача, з огляду на те, що даними висновками експерт зазначив, що «за наявними матеріалами не видається за можливе встановити документальне підтвердження висновків акта перевірки…», що, на думку суду, не встановлює конкретних доказів наявності чи відсутності підстав для нарахування позивачу податкових зобов`язань, натомість предметом даного судового розгляду є саме питання правомірності донарахувань.

Судом не приймаються посилання позивача на те, що позивач не приймав участі в розгляді заперечень на акт перевірки, як на підставу для скасування рішень, з огляду на те, що право на участь в розгляді заперечень метою захисту має право надання пояснень та документів, натомість, таких пояснень та документів позивачем не було надано ні відповідачу, ні суду.

З огляду на викладене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 17.10.2019.

Суддя С.К. Каракашьян