Справа № 823/1120/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

Київ

справа №823/1120/16

адміністративне провадження №К/9901/14316/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє через представника - Булатецького Андрія Андрійовича , на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року (прийняту судом у складі судді Тимошенко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Желтобрюх І.Л.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держгеокадастру про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 17,3 га для городництва в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), викладене в листі від 12 квітня 2016 року № 2756/6-16;

зобов`язати ГУ Держгеокадастру повторно розглянути клопотання позивача вх. №3834/0/5-16-СГ від 14 березня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 17,3 га для городництва в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 20 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Приймаючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що, відповідачем правомірно застосовано обмеження, встановлені частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України щодо неможливості надання у користування земельної ділянки, включеної до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Також суди врахували, що наказ ГУ Держгеокадастру «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» від 04 квітня 2016 року №199 (далі - наказ №199), яким спірну земельну ділянку віднесено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, прийнято 04 квітня 2016 року, тобто в межах місячного строку, встановленого для розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, під час розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідачем були встановлені перешкоди для надання такого дозволу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 . через представника звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У скарзі зазначає, що справа розглянута з порушенням норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилається на те, що у відмові відповідач не посилався на наказ № 199 чи інший розпорядчий документ, а обставини викладені у ній (відмові) не відповідають дійсності та не підтверджені відповідачем.

Заяву позивача про збільшення позовних вимог (щодо скасування наказу № 199) було безпідставно повернуто судом.

Наказ № 199 прийнятий з порушенням норм законодавства України. Відповідач всупереч вимогам частини п`ятої статті 20 Земельного кодексу України змінив функціональне використання земельної ділянки із земель для городництва на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Станом на 14 березня 2016 року спірна земельна ділянка була вільною.

Суд не надав належної оцінки тому, що надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування не є відчуженням такої ділянки.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09 грудня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача із клопотанням (заявою) № 3834/0/5-16СГ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у користування на умовах оренди земельної ділянки державної власності, орієнтовною площею 17,3 га, для сінокосіння та випасання худоби в адмінмежах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту. До неї позивач додав копії власного паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, а також графічний матеріал із зазначенням місця розташування вищевказаної земельної ділянки.

Листом від 12 квітня 2016 року № 2756/6-16 ГУ Держгеокадастру повідомило позивача про неможливість позитивного вирішення вищевказаної заяви з огляду на те, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України (далі - ЗК) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною четвертою статті 122 ЗК передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою вказаної статті передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 136 ЗК визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз приписів статті 136 ЗК свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Як встановлено судами, наказом № 199 до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, для продажу прав на них на земельних торгах земельні ділянки згідно з переліком, що додається, зокрема віднесена земельна ділянка площею 17,3 га, яка розташована на території Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Оскільки на момент розгляду клопотання (заяви) ОСОБА_1 (поданої 14 березня 2016 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для городництва та прийняття ГУ Держгеокадастру рішення з цього питання (12 квітня 2016 року) земельна ділянка, щодо якої позивачем було подано клопотання, наказом ГУ Держгеокадастру від 04 квітня 2016 року № 199 була включена до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами, вказане в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція вже викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 03 квітня та 02 жовтня 2018 року у справах №№ 815/3059/17, 806/3708/15 відповідно.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, зокрема щодо правомірності наказу № 199, були належним чином досліджені судом апеляційної інстанції та на них було надано обґрунтовану відповідь.

В аспекті наведеного слід також зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, у чинній на сьогодні редакції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341- 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє через представника - Булатецького Андрія Андрійовича , залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук