Справа № 540/2076/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2076/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною, скасування постанови про накладення арешту на майно боржника ВП №54917536 та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

03.10.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, боржник) до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач, Корабельний РВ ДВС, виконавча служба), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Корабельного РВ ДВС про накладення арешту на майно боржника - ОСОБА_1 , винесеної в рамках виконавчого провадження (далі - ВП) № 54917536;

- зобов`язати Корабельний РВ ДВС виключити дані з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Корабельному РВ ДВС перебувало ВП № 54917536 по примусовому виконанню постанови Управління патрульної поліції у м. Херсоні (далі - УПП, стягувач) № 154097 від 09.10.2016 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 510,00 грн. Постановою державного виконавця від 30.01.2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII. 29.03.2018 року боржником у добровільному порядку сплачено вказаний штраф, у зв`язку із чим, подано заяву про виключення її з реєстру боржників. 02.05.2018 року виконавчою службою направлено позивачу лист, в якому зазначалось про неможливість проведення запитуваних боржником дій, оскільки в Автоматичній системі виконавчого провадження (далі - АСВП) ВП № 54917536 обліковується як «повернене без виконання». Натомість, боржник автоматично виключається з Єдиного реєстру боржників у разі повного виконання ВП у базі АСВП, тобто стан виконавчого провадження повинен бути встановлений, як «виконано». Проте, позивач посилаючись на приписи Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5, наголошує на протиправній бездіяльності державного виконавця щодо не скасування спірної постанови про накладення арешту на майно боржника та не виключення даних боржника з Єдиного реєстру боржників, тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає повному задоволенню.

Ухвалою суду від 04.10.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, із врахуванням приписів ст. 287 КАС України, призначено розгляд справи на 11.10.2019 року.

11.10.2019 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання, згідно якого останній просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

У відзиві представник відповідача зазначає, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки виконавче провадження № 54917536 з примусового виконання постанови УПП від 09.10.2016 року № 154097 завершено 30.01.2018 року та обліковується у АСВП як «повернене без виконання». Разом з тим, пунктом 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів. Представник відповідача зазначає, що державний виконавець здійснював свої повноваження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Того ж дня судом постановлено ухвалу, згідно якої на підставі приписів ч. 2 ст. 205 КАС України, вирішено відкласти судове засідання на 16.10.2019 року.

16.10.2019 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у Корабельному районному відділі державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебувало ВП № 54917536 по примусовому виконанню постанови Управління патрульної поліції у м. Херсоні № 154097, виданої 09.10.2016 року про стягнення з громадянки ОСОБА_1 510,00 грн. штрафу.

30.01.2018 року державним виконавцем Корабельного РВ ДВС, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, з правом повторного пред`явлення до виконання.

29.03.2018 року позивач сплатила штраф за постановою УПП від 09.10.2016 року № 154097, що не заперечується відповідачем. Разом з доказами на підтвердження сплати позивач подала до відділу виконавчої служби заяву про виключення її з реєстру боржників.

Листом від 02.05.2018 року за вих. № 263330 Корабельний РВ ДВС повідомив позивача про технічну неможливість виключення даних щодо боржника з ЄРБ, оскільки в АСВП виконавче провадження № 54917536 обліковується як «повернене без виконання», натомість, відповідне виключення можливе лише за умови встановлення стану ВП - «виконано». Водночас, згідно частини 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу X Положення, затвердженого наказом МЮУ від 05.08.2016 року № 2432/5, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» або повернення виконавчого документу до суду на підставі статті 38 Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що позбавлений можливості виключити позивача з реєстру боржників.

Позивач, вважаючи, що даними діями відповідача порушені її права та інтереси звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного: відповідно до статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (далі Закон № 1404-VIII).

За приписами ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону № 1404-VIII, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2003 року за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28.04.2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2015 року за № 478/26923. Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною 5 ст. 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений частиною 7 ст. 9 Закону № 1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, частиною 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації, може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 54917536 завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав та механізму виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Суд також зазначає, що ні стаття 9 Закону № 1404-VIII, ні Положення № 2432/5 не передбачають, що виключення боржника з Єдиного реєстру боржників можливе за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не може бути застосований.

Крім того суд зазначає, що сплата штрафу у розмірі 510,00 грн. на виконання постанови УПП від 09.10.2016 року № 154097, є разовим платежем, а тому не відноситься до періодичних платежів у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд доходить висновку про те, що державний виконавець не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Втім, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корабельного РВС ДВС про визнання протиправною, скасування постанови про накладення арешту на майно боржника, винесеної в рамках ВП № 54917536 та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити повністю.

За приписами ст. 139 КАС України, судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 105000000