Справа № 1.380.2019.004150
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.004150
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

17 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.

з участю позивача Пелех Я.П.

представників

від позивача Куць В.В.,

від відповідача Риб`як В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові клопотання Львівської митниці ДФС про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій щодо не нарахування та не виплати заробітної плати державному інспектору Львівської митниці Пелеху Я.П. за період з 01.06.2018 року по 26.09.2018 року; щодо не нарахування та не виплати державному інспектору Львівської митниці ДФС Пелеху ОСОБА_2 .П. за період з 27.09.2018 року по 30.04.2019 року преміальних виплат; зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату за період з 01.06.2018 року по 26.09.2018 року, а також нарахувати та виплатити преміальні виплати з 27.09.2018 року по 30.04.2019 року; стягнення завданої неправомірними діями моральної шкоди у сумі 50000 грн. 00 коп.

Відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду в якому зазначає, що працівникам Львівської митниці ДФС виплачується заробітна плата останнього числа кожного місяця. Тобто, 30.04.2019 року позивачу було відомо про не нарахування заробітної плати за вересень 2018 року. Відтак, на думку, відповідача, враховуючи вимоги ч.6 ст.122 КАС України, строк звернення до адміністративного суду закінчився 30.05.2019 року.

Представник відповідача клопотання підтримав, просить позов залишити без розгляду.

Позивач у запереченні проти наведеного клопотання вказує, що його позовні вимоги відповідають ч.2 ст.233 КзПП України, якою передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким стоком.

Позивач та його представник вважають, що строки звернення до суду не пропущено, оскільки предметом спору є виплата середнього заробітку та преміальних виплат.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для розгляду клопотання, суд врахував наступні обставини та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В той же час, положеннями ч.2 ст.233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці» (справа № 1-13/2013), аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення, Конституційний Суд України виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Таким чином, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які він має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин положень ч.5 ст.122 КАС України, оскільки у своїх позовних вимогах позивач просить нарахувати та виплатити заробітну плату та виплатити преміальні виплати, а тому такі відносяться до вимог щодо порушення законодавства про оплату праці та відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України не обмежуються будь-яким строком звернення працівника до суду.

За таких обставин, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Львівської митниці ДФС про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повна ухвала виготовлена 18 жовтня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк