Справа № 345/3342/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10277/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2019 року у справі № 345/3342/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

суддя в 1-й інстанції - Юрчак Л. Б.,

час ухвалення рішення - 23.08.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Калуш,

дата складання повного тексту рішення - 23.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, в якому просив визнати дії головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О. В. щодо складання постанови №9/1009/6.3/2019 у справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. за порушення ч.3 ст.96-1 КУпАП - незаконними; визнати постанову №9/1009/6.3/2019 від 22 липня 2019 року про адміністративне правопорушення - протиправною, скасувати її, а провадження у справі закрити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову №9/1009/6.3/2019 винесену 22 липня 2019 року головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О. В. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.96-1 КУпАП. Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.96-1 КУпАП - закрито. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О. В. незаконними та визнання постанови №5/1009/6.3/2018 від 19 лютого 2018 року протиправною - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ДАБІ України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що факт порушення позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч.3 ст.96-1 КУпАП доведений, оскільки позивачем порушено вимоги законодавства під час планування і забудови територій, зокрема, у пунктах 7, 9 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17 не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти, за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; не затверджений детальний план даної території, є тільки рішення Калуської міської ради від 28 грудня 2017 року № 1276 про надання дозволу на розроблення проекту детального планування території мікрорайону багатоповерхової забудови обмеженого вул. Винниченка, вул . Українська, вул . Пекарська та річкою Сівка у м. Калуші , що, в свою чергу, є порушенням п. 6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; крім того, зазначене в п.3 розділу «Загальні дані» МУО № 21/18 цільове призначення землі не відповідає фактичному цільовому призначенню земельної ділянки згідно з правовстановлюючого документу, що, в свою чергу, є порушенням п.3 ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Апелянт також звертає увагу на те, що допущене позивачем порушення вимог законодавства є триваючим, датою виявлення правопорушення є 10 липня 2019 року - дата складення акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, що спростовує висновки суду першої інстанції про те, що на час провадження в справі закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.1 ст.38 КУпАП. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2019 року головний інспектор будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О. В. провела позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради.

Вказаною перевіркою встановлено, що при наданні містобудівних умов та обмежень (надалі - МУО) забудови земельної ділянки № 20/17 від 24 травня 2017 року, затверджених рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 23 жовтня 2017 року № 241 на об`єкт "Будівництво багатоповерхового житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення» на вул . Винниченка в м . Калуш Івано-Франківської області, замовник - ТОВ «ДОБРОБУД-ПЛЮС» виявлено: у пунктах 7, 9 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17 не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти, за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; будівництво цього об`єкта передбачено генпланом м.Калуша (затверджений в 1978 році Українським державним інститутом проектування міст «Діпромісто», який рішенням Калуської міської ради від 06 червня 2013 року № 1960 визнано актуальним для подальшого використання) та проектом детального планування центральної частини м. Калуш, датованого 1990 роком (рішення про затвердження відсутнє, текстова частина відсутня, з графічної частини є тільки ескіз забудови з планом червоних ліній). Детальний план даної території, відповідно до Закону не затверджений (є тільки рішення Калуської міської ради від 28 грудня 2017 року № 1276 про надання дозволу на розроблення проекту детального планування території мікрорайону багатоповерхової забудови обмеженого вул. Винниченка, вул. Українська , вул . Пекарська та річкою Сівка у м. Калуші ), що, в свою чергу, є порушенням п. 6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки норма, згідно з якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку, припинила дію з 01 січня 2015 року; згідно з п.7 розділу «Загальні дані» та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06 квітня 2017 року, індексний № 84426935, цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер :12:005:0004, загальна площа 0,18 га) - для іншої житлової забудови, що не відповідає намірам забудови та є порушенням ч.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; відповідно до п."г" ст.15 та ст.19 ЗК України, п."ґ" ст.14 Закону України "Про землеустрій", пп.11 п.4 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року № 224, та з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі - Державний комітет України із земельних ресурсів наказом № 548 від 23 липня 2010 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306) - затвердив класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): де за Кодом КВЦПЗ - 02.03 - землі житлової та громадської забудови - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, а за Кодом КВЦПЗ - 02.07 - землі житлової та громадської забудови - для іншої житлової забудови; таким чином, земельна ділянка (кадастровий номер :12:005:0004) за адресою: вул. Винниченка в м. Калуш не призначена для зведення на ній багатоквартирного 9-ти поверхового житлового будинку; під час перевірки керівником Відділу представлено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 жовтня 2018 року № НВ-018 щодо земельної ділянки за кадастровим номером :12:005:0004 та цільовим призначенням - 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, що відповідає намірам забудови, проте правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку з цільовим призначенням 02.10 - відсутній. Виходячи з вищенаведеного, вказане цільове призначення землі в п.3 розділу «Загальні дані» МУО № 21/18 не відповідає фактичному цільовому призначенню земельної ділянки згідно з правовстановлюючого документу, що, в свою чергу, є порушенням п.3 ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами проведення перевірки вказаною посадовою особою складено акт та протокол про адміністративне правопорушення від 10 липня 2019 року, в якому зазначено порушення ОСОБА_1 , який є начальником відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради, головним архітектором м. Калуша, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч.3 ст.96-1 КУпАП.

На підставі цього протоколу головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О. В. винесла постанову №9/1009/6.3/2019, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 96-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 10200 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем законодавства під час планування і забудови територій, відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч.3 ст.96-1 КУпАП не доведений, крім того, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час провадження в справі закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.1 ст.38 КУпАП, тому вказана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю. Разом з тим, вимоги про визнання дій головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Манзяк О.В. незаконними та визнання постанови №9/1009/6.3/2019 від 22 липня 2019 протиправною, задоволенню не підлягають, оскільки вирішення такої вимоги не входить до компетенції суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2019 року у справі № 345/3342/19 в частині задоволених позовних вимог.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зі спірної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.96 КУпАП.

Вказана норма передбачає, що порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що у акті перевірки вказано, зокрема, що у пунктах 7, 9 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17 не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти, за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; не затверджений детальний план даної території, є тільки рішення Калуської міської ради від 28 грудня 2017 року № 1276 про надання дозволу на розроблення проекту детального планування території мікрорайону багатоповерхової забудови обмеженого вул. Винниченка, вул. Українська, вул. Пекарська та річкою Сівка у м . Калуші, що, в свою чергу, є порушенням п. 6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; крім того, зазначене в п.3 розділу «Загальні дані» МУО № 21/18 цільове призначення землі не відповідає фактичному цільовому призначенню земельної ділянки згідно з правовстановлюючого документу, що, в свою чергу, є порушенням п.3 ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Даючи правову оцінку висновку контролюючого органу щодо порушення позивачем п.6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку відсутністю затвердженого детального плану території та плану зонування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Згідно із ч.1 ст.16 вказаного Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1 ст. 25 Закону).

Ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6, 8 ст. 17 цього Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Ст.19 цього Закону передбачає, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норма п. 6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку, припинила дію з 01 січня 2015 року.

Разом з тим, ч.4, 5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймає у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Крім того, згідно із п. 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Мінрегіону від 07 липня 2011 року № 109, підставою для відмови у видачі містобудівних умов і обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Враховуючи, що ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до містобудівної документації на місцевому рівні, крім плану зонування та детального плану території, віднесено генеральний план населеного пункту, колегія суддів вважає можливим визначення та надання містобудівних умов та обмежень на підставі генплану, якщо він містить актуальні проектні рішення на територію перспективного будівництва.

Аналогічна позиція викладена у роз`ясненні Державної архітектурно-будівельна інспекції України «Щодо застосування генерального плану населеного пункту при визначенні та наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки» від 12 квітня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Калуської міської ради №1960 від 06 лютого 2013 року визнано актуальним для подальшого використання генерального плану м. Калуш, розроблений у 1978 року Українським державним інститутом проектування міст Дніпромісто; та прийнято вважати актуалізацію генерального плану м. Калуша згідно з п.1 цього рішення чинним до затвердження у встановленому порядку, оновленої та розробленої містобудівної документації, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наведені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про відсутність факту порушення позивачем п.6 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Щодо невідповідності цільового призначення намірам забудови, то колегія суддів зазначає наступне.

Абз.2 ч.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Згідно з ч.4 ст.24 цього Закону зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території, забороняється.

Містобудівні умови та обмеження, поряд з іншим, містять відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні (п.3 ч.5 ст.29 Закону).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана норма Закону не ототожнює поняття цільове і функціональне призначення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до містобудівних умов і обмежень (п.9) функціональне призначення земельної ділянки - «земля житлової громадської забудови».

Вид використання земельної ділянки за кадастровим номером :12:005:0004 відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-2018 від 22 жовтня 2018 року визначений - «для будівництва та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури», функціональне призначення - «землі житлової та громадської забудови», що відповідає предмету діючого договору оренди землі від 15 лютого 2017 року, у п.15 якого зазначено цільове призначення земельної ділянки - код 02.07 - для іншої житлової забудови.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Документація із землеустрою (землевпорядна документація) - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Ч.5 ст.20 ЗК України передбачає, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст.39 ЗК України).

Класифікацією видів цільового призначення земель (Класифікатор №548) визначено види цільового призначення земель. Розділом другим згаданої класифікації передбачено, що землі житлової забудови поділяються, зокрема, на землі «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» (02.03) та на землі «для іншої житлової забудови» (02.07).

Підрозділ 02.07 «для іншої житлової забудови» відноситься до Секції В «Землі житлової та громадської забудови» розділу 02 «Землі житлової забудови» Класифікації видів цільового призначення земель.

Розділом третім вказаної класифікації передбачено, що землі громадської забудови поділяються, зокрема, на землі «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови» (03.15).

Підрозділ 03.15 «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови» відноситься до Секції В «Землі житлової та громадської забудови» Класифікації видів цільового призначення земель.

Колегія суддів звертає увагу, що код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі, та не може вважатись невідповідністю намірів забудови до цільового призначення здійснення забудови позивачем земельної ділянки, оскільки охоплює цільове призначення земельної ділянки, що вказане у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновків контролюючого органу щодо невідповідності цільового призначення намірам забудови, що свідчить про відсутність порушення позивачем п.3 ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Колегія суддів також вважає помилковим висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з тим, що у п. 7, 9 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17 не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (м. Калуш, вул. Винниченка) №20/17 від 24 травня 2017 року затверджені головним спеціалістом відділу архітектури та містобудівного кадастру Тимківом В., а не позивачем ОСОБА_1 , який є начальником відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру Калуської міської ради, головним архітектором м. Калуша.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що позивачу помилково поставлено у вину факт некоректного зазначення п.7, 9 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17, оскільки вказані «Містобудівні умови та обмеження» МУО № 20/17 позивачем не складалися і не затверджувалися.

Крім того, колегією суддів встановлено, що рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №241 від 23 жовтня 2018 року «Про внесення змін в містобудівні умови та обмеження» внесено зміни в містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №20/17 від 24 травня 2017 року.

Зазначеним рішенням встановлено конкретні цифрові показники, так в розділі «містобудівні умови та обмеження» цифрові показники висотності, гранично допустимого відсотку забудови, гранично допустимої щільності населення, мінімально допустимі відстані від інженерних мереж, об`єктів на сусідніх ділянках тощо.

Під час перевірки жодних зауважень до внесених рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №241 від 23 жовтня 2018 року змін в містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у контролюючого органу не було.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог щодо скасування постанови №9/1009/6.3/2019 від 22 липня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.96-1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, і правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 268, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2019 року у справі № 345/3342/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін