Справа № 520/5660/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р.Справа № 520/5660/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків) по справі № 520/5660/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача по неподачі заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення №520/10092/18 від 12.12.2018 року до Харківського окружного адміністративного суду у період з 15.05.2019 року та надалі протиправною;

- визнати бездіяльність відповідача по невиконанню вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" протиправною;

- зобов`язати відповідача виконати вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" по забезпеченню примусового виконання судового рішення № 520/10092/18 від 12.12.2018 року у встановлений відповідними Законами строк.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року залучено в адміністративній справі № 520/3823/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якості другого відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 та задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, оскільки в порушення Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", не звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення № 520/10092/18 від 12.12.2018 року.

Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 520/10092/18 визнано протиправною бездіяльність Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилась за період з березня 2017 року по липень 2018 року. Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилась за період з березня 2017 року по липень 2018 року.

Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 520/10092/18.

01.03.2019 року позивачем до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області подано заяву про примусове виконання рішення суду, в якому просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після одержання виконавчого документа (ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"), зобов`язати боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про його доходи та майно (п. 3 ч. 5 ст. 19 та ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"), зобов`язати боржника надати відомості щодо належного йому майна за даними бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"), встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження"), отримати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"), не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна боржника винести постанову про арешт майна (коштів) боржника (ч. 2, 4 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"), провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження"), здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника (п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Постановою державного виконавця від 13.03.2019 року у ВП №58584727 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 520/10092/18 Харківського окружного адміністративного суду.

28.04.2019 року позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитом, в якому просив надати відповіді на наступні питання: Чи звертався державний виконавець до суду для обмеження виїзду керівнику Боржника за кордон? Якщо звертався, надати підтверджуючі документи. Чи звертався державний виконавець до суду для зміни способу та порядку виконання судового рішення? Якщо звертався, надати підтверджуючі документи. Надати інформацію, про накладення штрафів на Боржника, відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження"? Надати інформацію, чи надіслано повідомлення до правоохоронних органів про можливе кримінальне правопорушення Боржника відносно невиконання судового рішення? Якщо надіслане, надати підтверджуючі документи. Так як виконання судового рішення гарантовано Державою за рахунок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, як це передбачено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Також просив надати інформацію коли державний виконавець надіслав/надішле до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості необхідні для перерахування стягувачу коштів, для забезпечення виконання судового рішення.

07.05.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №58584727, якою, у зв`язку з невиконанням боржником рішення, накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

07.05.2019 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направлено заяву до головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про виконання виконавчого документа, а саме: постанови № 58584727 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Головне територіальне управління юстиції у Харківській області листом №07.02-08/К-1201 від 22.05.2019 року повідомлено позивача, що 13.03.2019 року державним виконавцем керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчою провадження, у якій попереджено боржника про необхідність виконати рішення сулу протягом 10 робочих: днів, та надання засвідчених копій документів, які підтверджують виконання виконавчого документа. Вказано, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником 04.04.2019 року. Зазначено, що у зв`язку з невиконанням боржником рішення, 07.05.2019 державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Також, вказано, що 07.05.2019 року державним виконавцем направлено заяву до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про виконання виконавчого документа, а саме: постанови № 58584727 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. Повідомлено, що державний виконавець до суду з поданням про обмеження виїзду керівника боржника за кордон не звертався, оскільки порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". Вказано, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частішою шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Повідомлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідуванням повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Крім того, зазначено, що на теперішній час державний виконавець до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення не звертався, оскільки наразі вчиняються дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

30.05.2019 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу про надання інформації щодо стану виконання рішення суду, та суми заборгованості з пенсійних виплат, що утворилась за період з березня 2017 року по липень 2018 року.

18.06.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №58584727, якою, у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

18.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмір 16692,00 грн.

Також, 18.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 168,00 грн.

18.06.2019 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направлено заяви до головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про виконання виконавчого документа, а саме: постанови № 58584727 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн., постанови № 58584727 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. постанови № 58584727 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 168,00 грн.

18.06.2019 державним виконавцем до Головного управління Національної поліції у Харківській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, в якому просив розглянути питання про притягнення посадових осіб Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відповідальних за виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 520/10092/18 до кримінальної відповідальності за невиконання виконавчого листа №520/10092/18, виданого 25.02.2019 року Харківським окружним адміністративним судом.

Крім того, 18.06.2019 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу №6285 про надання інформації щодо стану виконання рішення суду, та суми заборгованості з пенсійних виплат, що утворилась за період з березня 2017 року по липень 2018 року.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність щодо неподачі заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення №520/10092/18 від 12.12.2018 року до Харківського окружного адміністративного суду у період з 15.05.2019 року, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача у спірних правовідносинах відповідачем не порушені, державним виконавцем відповідно до чинного законодавства вчинено дії спрямовані на забезпечення примусового виконання рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями Закону України "Про виконавче провадження" встановлено послідовність дій державного виконавця, зокрема, до таких дій відносяться: 1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); 2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); 3) звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частинами першою, другою статті 75 цього ж Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною третьою ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання визначені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).

Відповідно до ст. 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Особливості виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна встановлено ст. 7 Закону № 4901-VI.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку пенсія підпадає під поняття "майно", рішення суду, яке виконує державний виконавець, носить зобов`язальний характер стосовно державного органу, а тому виконання виконавчого листа № 520/10092/18 Харківського окружного адміністративного суду повинно здійснюватися з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 4901-VI .

Висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосування до спірних правовідносин ст. 7 Закону № 4901-VI через те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду прийнято щодо стягнення коштів є помилковим, оскільки резолютивна частина вказаного судового рішення містить необхідність виконати дії зобов`язального характеру, а саме: здійснити виплату заборгованості з пенсії, що утворилась за період з березня 2017 року по липень 2018 року.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону № 4901-VI, у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює обов`язок державного виконавця звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у разі якщо рішення суду зобов`язального характеру щодо майна, боржником за якими є державний орган, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року у ВП № 58584727 з виконання виконавчого листа № 520/10092/18 Харківського окружного адміністративного суду сплинуло більше двох місяців, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 520/10092/18 на даний час боржником не виконано, у державного виконавця виник обов`язок звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Як встановлено судом, державний виконавець не звертався до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 520/10092/18, чим допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, що призводить до порушення прав позивача на отримання належних йому сум пенсії внаслідок невиконання боржником судового рішення, яким це право підтверджено.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду апеляційної інстанції обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій у спірних правовідносинах відповідачами не виконано, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 520/5660/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області по неподачі заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення №520/10092/18 від 12.12.2018 року до Харківського окружного адміністративного суду у період з 15.05.2019 року на виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконати вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" по забезпеченню примусового виконання судового рішення № 520/10092/18 від 12.12.2018 року у встановлений відповідними Законами строк.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова