Справа № 300/919/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8734/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року (суддя- Могила А.Б., ухвалене в м. Івано-Франківську о 11:41, повний текст складено 05.07.2019р.) у справі № 300/919/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент містобудування архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про скасування рішення №395 від 04.04.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про скасування п.4 рішення №395 від 04.04.2019р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пунктом 4 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №395 від 04.04.2019 скасовано дію будівельного паспорта №86/18-31.2.1-02 від 08.05.2018 для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вважає, що у відповідача були відсутні будь-які повноваження та правові підстави для скасування будівельного паспорта, оскільки позивачем виконано всі вимоги законодавства щодо отримання документів для проведення будівельних робіт на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.04.2019 №395 про скасування дії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки №86/18-31.2.1-02 від 07.05.2018, виданого ОСОБА_1 . В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради може скасовувати акти підпорядковоного йому Департаменту, в даному випадку будівельний паспорт забудови земельної ділянки, відтак висновок суду першої інстанції, що відповідач не наділений повноваженнями щодо скасування будівельних паспортів є безпідставним. Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Апелянт, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку уповноваженого представника, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що у відповідності до договору купівлі-продажу частки квартири від 04.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2219 та договору міни від 04.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2213 позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Крім того, згідно договору міни від 04.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2216, позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0302 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

В подальшому, ОСОБА_1 Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради 08.05.2018 видано будівельний паспорт реєстраційний №86/ НОМЕР_1 для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного будівельного паспорта, ОСОБА_1 27.06.2018 до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано за номером ІФ02.

Згідно рішення від 04.04.2019 №395, зокрема пункту 4.1, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, керуючись Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності, пунктом 9 статей 31,52, частиною 6 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, скасував дію будівельного паспорта на забудову земельної ділянки №86/18-31.2.1-02 від 07.05.2018 для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , виданого ОСОБА_1 .

На підставі цього рішення Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради наказом від 05.04.2019 №90 скасувало реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 27.06.2018 №ІФ02 Будівництво індивідуального житлового будинку, Івано- АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_1 , про що повідомило позивача листом від 09.04.2019 №9/32-13/35в.

Не погодившись з п.4 рішення №395 від 04.04.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що виконавчим органом ради за відсутності повноважень та підстав скасовано дію будівельного паспорта, виданого позивачу з дотриманням законодавства.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 27 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання статті 27 Закону, наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 розроблено та затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №902/19640, п.2.1 якого передбачено (в редакції від 02.04.2013), що видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Відповідно до пункту 2.2 вказаного порядку передбачено, що у разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових або реконструкція існуючих об`єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни. Внесення змін до будівельного паспорта здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку та на умовах, визначених для його отримання, протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на внесення змін до будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; примірник будівельного паспорта замовника; ескізні наміри змін (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади та плани поверхів нових об`єктів із зазначенням габаритних розмірів тощо); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Згідно з п.2.9 Порядку, до складу будівельного паспорта входять пакет документів, наданий замовником відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього розділу; схема забудови земельної ділянки, наведена у додатку 3 до цього Порядку; пам`ятка замовнику індивідуального будівництва.

Будівельний паспорт підписується керівником відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури та реєструється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у журналі реєстрації будівельних паспортів (п.2.12, п.2.14 Порядку в редакції від 02.04.2013).

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що видачі будівельного паспорту передує процедура перевірки наданих позивачем документів, відсутність будь-яких обмежень щодо намірів забудови є підставою для видачі будівельного паспорта., та уповноважені органи містобудування та архітектури та інші суб`єкти містобудування не наділені повноваженнями щодо скасування (анулювання) будівельного паспорту, видачі нового будівельного паспорта замовнику з будь-яких підстав (в тому числі з підстав порушення будівельних норм, державних стандартів і правил).

Пунктом 7 частини 1 статті 7 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів; виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів; центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), розташованих у межах сіл, селищ та міст (крім міст, які є адміністративними центрами областей, міст з чисельністю населення понад 50 тисяч, міст Києва та Севастополя), а також щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів.

З аналізу статті 34 та статті 35 цього Закону вбачається, що будівельний паспорт не віднесено до документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, передбачено повноваження виконавчих органів рад у галузі будівництва, серед яких делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

Щодо твердження апелянта, що скасування дії будівельного паспорта відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 52 Закону, яка визначає повноваження виконавчого комітету міської ради, передбачено, що виконавчий комітет міської ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Відтак, оскільки будівельний паспорт не є документом, що дає право на виконання будівельних робіт, то такий вид санкції або відповідальності суб`єктів містобудування, як скасування будівельного паспорта, не передбачено нормами Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, які є спеціальними законами. Крім того, як свідчить системний аналіз норм Закону України Про місцеве самоврядування в Україні такими повноваженнями не наділений виконавчий орган міської ради.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що для отримання будівельного паспорту позивачем було надано пакет документів відповідно до вимог Порядку №103 (в редакції від 02.04.2013) та отримано його з вимогами до забудови земельної ділянки. На підставі виданого відповідачем будівельного паспорту від 08.05.2018, Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 27.06.2018 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт №ІФ02 на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 12а в АДРЕСА_1 , внаслідок чого у позивача відповідно до статті 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності виникли законні підстави для виконання будівельних робіт.

Відтак судом першої інстанції вірно зазначено, що отримуючи документи для забудови земельної ділянки позивач не мав зауважень чи обтяжень, встановлених законодавством України. Позивачем виконані всі необхідні дії щодо отримання на законних підставах документів для забудови відповідно до діючого законодавства, а відповідачем за відсутності повноважень та підстав скасовано дію будівельного паспорта, виданого позивачу з дотриманням законодавства.

Щодо твердження апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження апеляційний суд зазначає, що статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Водночас, частинами 4 та 5 статті 12 Кодексу визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Так, частинами 1 та 2 даної статті визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а також, будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Приписи частини 4 вказаної статті кореспондуються із приписами частини 4 статті 12 Кодексу, та знову ж таки визначають конкретний перелік адміністративних справ, що належить розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Частиною 3 статті 257 Кодексу визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відтак, враховуючи вищенаведене судом першої інстанції зроблено вірний висновок про можливість розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що пункт 4.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.04.2019 №395 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року №300/919/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 17.10.2019р.