Справа № 240/6102/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/6102/18
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.
16 жовтня 2019 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П.
суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, зобов`язання вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги,
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 06.12.2017 внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов"язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.11.2018 №117;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов"язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 та факту подання усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач в період з 03.05.1984 по 28.10.1985 проходив військову строкову службу на території Республіки Афганістан (а.с.13).
Як вказано у акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.05.2014 №1228, під час бойових дій у 1984 році, зі слів ОСОБА_1 , в ході підриву отримав контузію та осколочні поранення в голову. Відповідно до висновку у зазначеному акті, описані рубці утворились, можливо, внаслідок осколочного поранення за обставин та в термін, що вказаний обстеженням, а саме квітень 1984 року (а.с.17-17 зворот).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1534 від 10.06.2014 поранення, контузія, захворювання, ОСОБА_1 , 1965 року народження, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 16).
Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №830625 від 09.07.2014 позивачу встановлена третя група інвалідності з 25.06.2014, внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії (а.с.18).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №025399 від 23.01.2018 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 06.12.2017, внаслідок поранення, контузії, захворювання, так, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії (а.с.19).
Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням направити документи до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення йому другої групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії, що сторонами не заперечується.
За результатами розгляду поданих документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення від 23.11.2018 №117, оформлене протоколом засідання комісії, відповідно до п.28 якого позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги з тих підстав, що відповідно до пункту 2 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та пп.3 п.6 Порядку про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 №975 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335) розмір одноразової грошової допомоги для інвалідів другої групи з числа осіб звільнених зі строкової військової служби становить 90-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (а.с.20).
Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня року, у якому йому призначено та виплачено одноразову грошову допомогу, звернувся до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, є обґрунтованою та правомірною.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Таким чином, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та у справі № 820/1835/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, від 22 березня 2019 року у справі № 2340/2993/18.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач був військовослужбовцем строкової служби, яку він проходив у період з 03.05.1984 по 28.10.1985.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №025399 від 23.01.2018 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 06.12.2017, внаслідок поранення, контузії, захворювання, так, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії
Пунктом 3 Порядку № 975 (Постанова КМУ №975 від 25.12.2013) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, ІІ група інвалідності встановлена позивачу з 06.12.2017, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності обмежень при отриманні одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, дійсно, пунктом 6 ч.2 ст.16 Закон №2011-XII (у редакції на час встановлення Позивачу 2-ї групи) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі заподіяння військовослужбовцю строкової військової служби при виконанні обов`язків військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби.
Згідно ч.2 ст.16-2 цього ж Закону №2011-XII (у редакції на час встановлення Позивачу 2-ї групи) така одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Тобто, на час встановлення позивачу 2-ї групи інвалідності, законодавець відповідно до вказаної правової норми право на встановлення порядку та умов виплати такого виду одноразової грошової допомоги делегував Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Абзацом третім підпункту 3 пункту 6 Порядку №975 передбачено, що у разі встановлення інвалідності II групи військовослужбовцю строкової служби одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Так, позивачу з 25.06.2014 було встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 182700 грн.
Отже, встановлення з 06.12.2017 позивачу другої групи інвалідності мало місце за межами дворічного терміну після встановлення третьої групи інвалідності.
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, на час встановлення другої групи інвалідності розмір одноразової допомоги законодавцем визначено в розмірі 90-кратного, а не 300-кратного, прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що сумарно складає 144000,00грн. (90х1600,00грн.=144000,00грн.). Вказана сума є значно меншою ніж сума, що була раніше виплачена Позивачу (182700,00грн.) у вигляді одноразової грошової допомоги.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відмова відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, оформлено протоколом №117 від 23.11.2018 є законною та обґрунтованою.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.