Справа № 520/6267/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. № 520/6267/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Дембіцької О.С.,

представника відповідача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.04.2019 р. №2 і податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.04.2019 р. №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладено в акті перевірки, про нереальність здійснення господарських операцій зі спірними контрагентами, наполягав на правильності обчислення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, так як позивач не допускав порушень вимог Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 07.10.2019 о 10:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 32563469.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" (податковий номер 32563469) з питань дотримання вимог податкового законодавства України за взаємовідносинами з ТОВ «Лімна-Груп» (податковий номер 40227917) за період лютий травень 2017 року щодо показників декларації з податку на додану вартість та показників фінансової звітності, їх відображення у декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 рік, ТОВ «Альп-Ресурс» (податковий номер 40227896) за січень, квітень 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та показників фінансової звітності, їх відображення у декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 рік.

Результати перевірки викладені в акті №755/20-40-14-12-11/32563469 від 12.03.2019 року.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- завищення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 166754,75 грн., у т.ч. у січні 2017 року у сумі 34362,59 грн., у лютому 2017 року у сумі 26600,00 грн., у березні 2017 року у сумі 25800,00 грн., у квітні 2017 року у сумі 79992,16 грн., чим порушено п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями);

- не нарахування податкових зобов`язань при реалізації товарів іншим особам на загальну суму ПДВ 166754,75 грн., у т.ч. у січні 2017 року у сумі 34362,59 грн., у лютому 2017 року у сумі 26600,00 грн., у березні 2017 року у сумі 25800,00 грн., у квітні 2017 року у сумі 79992,16 грн., чим порушено п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями);

- п.198.1, пю198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 297775,20 грн., в тому числі за квітень 2017 року 80116,00 грн., за травень 2017 року - 217659,20 грн., що призвело:

до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, у розмірі 236141,00 грн., в т.ч. за квітень 2017 року на суму 80116,00 грн., за травень 2017 року на суму 156025,00 грн;

до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 61634,00 грн. за травень 2017 року.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- №2 від 02.04.2019 р., яким ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) всього у розмірі 354211,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 236141,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 118070,50 грн.;

- №2 від 02.04.2019 р., яким ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 61634,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Судом встановлено, що підставою для встановлення вказаних висновків та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій, укладених позивачем із контрагентами ТОВ «Лімна-Груп» (податковий номер 40227917) за період лютий травень 2017 року та ТОВ «Альп-Ресурс» (податковий номер 40227896) за січень, квітень 2017 року.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних рішень на відповідність вимогам діючого законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Таким чином, первинні документи, що фіксують здійснення господарських операцій, є основою для податкового обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування зобов`язань та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з цим суд зазначає, що податкова накладна, як підстава для нарахування податкового кредиту, має бути складена за наслідками реального виконання господарської операції особою, яка має необхідний обсяг податкової правосуб`єктності, в іншому випадку такий документ не може мати сили первинного документа у розумінні ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та підтверджувати факт здійснення господарської операції навіть за наявності у такого документа усіх формальних реквізитів.

Такі висновки суду ґрунтується на наступному. Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, витрати в податковому обліку мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідивши обставини реальності здійснення позивачем господарських операцій, на підставі яких ним були сформовані дані податкового обліку, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" (в якості продавця) та ТОВ «Лімна-Груп» (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №01/02/17 від 01.02.2017 р., за умовами якого продавець продає, а покупець придбаває належний продавцю на підставі паспорта транспортного засобу:

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданий 15.07.2005 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданий 24.02.2006 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий 24.02.2006 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданий 22.08.2007 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданий 20.08.2007 р., що іменується в подальшому транспортні засоби, за ціною, визначеною п. 3.1 дійсного Договору. (а.с.41-42).

Відповідно до п.2.2. Договору, покупець зобов`язаний прийняти та оплатити транспортні засоби при укладенні дійсного Договору, але не пізніше 10 днів з моменту підписання дійсного Договору.

Загальна сума транспортних засобів 314400,00 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 52400,00 грн. (п.3.1.Договору).

Відповідно до п.3.3 Договору, покупець зобов`язується за власний рахунок та на свій розсуд, але не пізніше 15 днів з моменту отримання транспортних засобів у встановленому порядку поставити їх на реєстраційний облік.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до суду надано копії видаткових накладних №РН-000017 від 24.02.2017 р., №РН-00027 від 24.02.2017 р. та №РН-000019 від 09.03.2017 р.

Жодних інших документів на підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем до суду не подано.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки податковий кредит з ПДВ може бути сформований платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, отже проведення господарської операції повинно підтверджуватись також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством, договором укладеним між сторонами та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що реальність господарської операції з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі та документами про зберігання придбаних товарів.

Відповідно до норм ч.2 ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт та норм Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (затверджено постановою КМУ від 25.02.2009р. №207), документами на перевезення вантажів автомобільним транспортом є товарно-транспортна накладна.

В силу абз.27 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568; далі за текстом Правила №363) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з п.п. 11.3, 11.5 п.11 Правил №363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Суд зазначає, що позивачем до суду не подано товарно транспортних накладних або дорожніх листів або будь-яких інших документів, що підтверджують факт транспортування придбаних транспортних засобів.

Жодних документів, які б підтверджували повноваження матеріально відповідальної особи по отриманню придбаного товару представником позивача також до матеріалів справи не надано.

Крім того, доказів наявності у ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" трудових ресурсів, необхідних для перевезення придбаних контрагентом вантажних автомобілів та причепів представник позивача до суду не надав.

В акті перевірки №755/20-40-14-12-11/32563469 від 12.03.2019 контролюючим органом зазначено, що за період здійснення господарської діяльності ТОВ «Лімна-Груп» не подано жодного звіту 1 ДФ, в якому декларуються суми доходу, нараховані на користь фізичних осіб, у зв`язку з чим відсутні трудові ресурси та неможливо встановити ким виконувалось постачання товару.

Відповідно до п.2.2 Договору, покупець зобов`язаний прийняти та оплатити транспортні засоби при укладенні дійсного Договору, але не пізніше 10 днів з моменту підписання дійсного Договору.

Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо того, що операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника.

Позивачем, у свою чергу, не надано доказів зміни майнового стану позивача по взаємовідносинах з ТОВ «Лімна-Груп», а саме: платіжних доручень, виписок по рахункам щодо руху коштів, оборотно - сальдових відомостей тощо.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивачем заходів задля сплати коштів контрагентом позивача за придбаний товар не вживалось.

Доказів на виконання п.3.3 Договору, відповідно до якого, покупець зобов`язується за власний рахунок та на свій розсуд, але не пізніше 15 днів з моменту отримання транспортних засобів у встановленому порядку поставити їх на реєстраційний облік, представником позивача до матеріалів справи не надано.

Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що державної реєстрації транспортних засобів за контрагентом позивача у встановленому законом порядку, не відбувалось.

Позивачем в судовому засіданні зазначено, що в подальшому транспортні засоби, що були придбані ТОВ «Лімна-Груп» за договором купівлі-продажу транспортного засобу №01/02/17 від 01.02.2017 р. були передані ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" відповідно до наявних в матеріалах справи рахунків-фактур №СФ-0000010 від 31.05.017 р., №СФ-0000007 від 03.04.2017 р., видаткових накладних №РН-0000010 від 31.05.2017 р., №РН-0000007 від 03.04.2017 р. та податкових накладних №11042 від 31.05.2017 р., №50 від 03.04.2017 р.

Доказів доцільності та обґрунтованості проведення вказаної господарської операції, а також оплати, позивачем до суду також не подано.

Крім того, щодо взаємовідносин з ТОВ «Лімна-Груп», суд зазначає, що договір скріплений печатками та підписаний збоку покупця директором ТОВ «Лімна-Груп» ОСОБА_1 , з боку постачальника - директором ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" А.Н. Панченко.

Згідно відомостей викладених в акті перевірки №755/20-40-14-12-11/32563469 від 12.03.2019 р. встановлено, що відповідно протоколу допита від 15.01.2018 р. громадянина ОСОБА_1 , який у період взаємовідносин з ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" значиться посадовою особою (директором) ТОВ «Лімна-Груп», по суті заданих питань зазначено, що ОСОБА_1 незаконно став директором ТОВ «Лімна-Груп», при цьому фінансову господарську діяльність вказаного підприємства не здійснював, товарів не поставляв, послуг не надавав, податкову звітність не складав, не підписував та не подавав до органів Державної фіскальної служби України.

Так, Дарницьким районним судом м.Києва по справі №753/3503/18 винесено вирок суду від 07.05.2018 р., яким визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000,00 грн.

У вироку зазначено, що ОСОБА_1 являвся засновником та директором ТОВ «Лімна-Груп», але фактично він підприємством ніколи не керував, реєстраційні документи ТОВ «Лімна-Груп» передав невстановленій слідству особі для подальшого використання у незаконній діяльності, надавши можливість укладати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні фінансово-господарські документи.

Вирок набрав законної сили 07.06.2018 року.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КК України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства (виключно з метою здійснення злочинної діяльності).

Враховуючи доведеність незаконної діяльності ТОВ «Лімна-Груп», таке підприємство вважається фіктивним з моменту його створення.

На момент складання з позивачем договорів, інших документів в рамках господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Лімна-Груп» директором вказаного підприємства був ОСОБА_1 , який підписував всі первинні документи на підставі договору з ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО".

Суд зазначає, що господарські операції для визначення податкового зобов`язання та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Проте, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій позивача з ТОВ «Лімна-Груп» та свідчить про безтоварність господарських операцій по вказаним взаємовідносинам та нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.12.2015 року по справі № 826/15034/14, Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.06.2018 року по справі №818/4137/13-а (адміністративне провадження №К/9901/4145/18), від 02.10.2018 року по справі №826/6146/16 (адміністративне провадження №К/9901/57852/18).

Оскільки реальність вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Лімна-Груп» відсутня, а наслідком для податкового обліку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, то у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Стосовно господарських взаємовідносин підприємства позивача з ТОВ «Альп-Ресурс» в перевіряємий період, судом встановлено, що між ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" (в якості продавця) та ТОВ «Альп-Ресурс» (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №177/01/17 від 17.01.2017 р., за умовами якого продавець продає, а покупець придбаває належний продавцю на підставі паспорта транспортного засобу:

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого 15.07.2005 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого 26.01.2013 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданий 18.04.2013 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 24.02.2006 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 24.02.2006 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 22.08.2007 р.;

- паспорт транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 20.09.2007 р., що іменується в подальшому транспортні засоби, за ціною, визначеною п. 3.1 дійсного Договору. (а.с.61-62).

Відповідно до п.2.2. Договору, покупець зобов`язаний прийняти та оплатити транспортні засоби при укладенні дійсного Договору, але не пізніше 10 днів з моменту підписання дійсного Договору.

Загальна сума транспортних засобів 422400,00 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 70400,00 грн. (п.3.1.Договору).

Відповідно до п.3.3 Договору, покупець зобов`язується за власний рахунок та на свій розсуд, але не пізніше 15 днів з моменту отримання транспортних засобів у встановленому порядку поставити їх на реєстраційний облік.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до суду надано копії видаткових накладних №ЛНА-000012 від 17.01.2017 р., №ЛНА-000013 від 17.01.2017 р., №ЛНА-000008 від 17.01.2017 р., №ЛНА-000019 від 17.01.2017 р., №ЛНА-000020 від 17.01.2017 р., №ЛНА-000006 від 17.01.2017 р. та №ЛНА-000004 від 17.01.2017 р.

Жодних інших документів на підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем до суду не подано.

Крім того, позивачем в судовому засіданні зазначено про наявність усних договорів з ТОВ «Альп-Ресурс» на поставку оливи моторної та інших автомобільних запчастин. На підтвердження виконання вказаних договорів позивач надав до суду видаткові накладні та накладні на повернення на адресу позивача оливи та автомобільних запчастин.

Суд зазначає, що позивачем до суду не подано товарно транспортних накладних або дорожніх листів, що підтверджують факт транспортування придбаних транспортних засобів та товарів.

Жодних документів, які б підтверджували повноваження матеріально відповідальної особи по отриманню придбаного товару представником позивача також до матеріалів справи не надано.

Крім того, доказів наявності у ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО" трудових ресурсів, необхідних для перевезення придбаних контрагентом вантажних автомобілів та причепів представник позивача до суду не надав.

При цьому суд зазначає, що в частині продажу та придбання транспортних засобів по спірним господарським операціям є одні і ті ж самі транспортні засоби.

В акті перевірки №755/20-40-14-12-11/32563469 від 12.03.2019 контролюючим органом зазначено, що у контрагента позивача, ТОВ «Альп-Ресурс», відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання ТМЦ.

Суд зазначає, що доказів оплати за вищезазначеними господарськими операціями та фактичної зміни майнового стану ТОВ "СТРОЙТРАНСАВТО", представником позивача до суду не подано та доказів вжиття заходів задля сплати коштів контрагентом позивача за придбаний товар позивачем також не надано.

Доказів на виконання п.3.3 Договору, відповідно до якого, покупець зобов`язується за власний рахунок та на свій розсуд, але не пізніше 15 днів з моменту отримання транспортних засобів у встановленому порядку поставити їх на реєстраційний облік, представником позивача до матеріалів справи не надано та в судовому засіданні зазначено про нездійснення реєстрації транспортних засобів у встановленому законом порядку

Враховуючи вищевикладене, первинних документів (податкових накладних, товарно-транспортних накладних або подорожних листів, платіжних доручень, документів, що засвідчують повноваження особи на отримання товару тощо) до суду не подано та з пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що будь-які інші документи, окрім тих які залучені до справи на підприємстві відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, відсутність первинних документів стосовно зберігання, транспортування товару, складських приміщень і транспортних засобів, товарно-транспортних накладних, документів про оплату товару (які б підтверджували здійснення господарських операцій) є свідченням про неспричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків, а, відповідно, не свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскільки судовим розглядом встановлено, що висновки акту перевірки та прийняті на їх підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення є повністю обґрунтованими, ґрунтуються на положеннях податкового законодавства, то в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" (вул. Танкопія, буд. 8, кв. 235, м. Харків, 61044, код 32563469) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Суддя Д.А. Волошин