Справа № 236/3736/19
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/3736/19

16 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

при секретарі Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 652375 від 12.09.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 652375 від 12.09.2019 року.

Позивач повідомляє, що постановою співробітника патрульної поліції від 12.09.2019 року відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, зазначив, що 12.09.2019 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit Connect», з тріщиною на вітровому склі автомобіля.

Натомість ОСОБА_1 зазначає, що 12.09.2019 року в темну пору доби він керував автомобілем «Ford Transit Connect», під час руху відчув, як якийсь сторонній предмет вдарився об вітрове скло транспортного засобу, що, імовірно, спричинило появу незначної тріщини на склі. В подальшому на посту поліції поблизу м. Пісочин Харківської області автомобіль було зупинено поліцейським; поліцейський оглянув посвідчення водія позивача, документи на транспортний засіб, потім помітив тріщину на вітровому склі автомобіля, звернув на це увагу водія і одразу почав складати постанову у справі про адміністративне правопорушення. Співробітником поліції було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 121 КУпАП, зазначена норма передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. При цьому Правилами дорожнього руху не заборонена експлуатація транспортного засобу, котрий має незначну тріщину на вітровому склі. За твердженнями позивача, акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, всупереч вимогам відомчих наказів МВС України, поліцейським складено не було. Поліцейським не було з`ясовано, чи винен ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, невірно було ідентифіковано транспортний засіб, котрим керував позивач. Поліцейський видав водієві копію постанови неналежної якості, котра не дає змоги встановити її повний зміст, тим самим було порушено право позивача на захист у справі про адміністративне правопорушення.

На думку позивача, у даному випадку відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому дії працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неправомірними. Позивач просить суд скасувати постанову працівника поліції від 12.09.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч.5 ст. 262 КАС України судом ухвалено рішення про розгляд справи спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач не повідомляв про врегулювання публічно-правового спору між ним та посадовою особою територіального органу Національної поліції у позасудовий спосіб. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 236/3736/19, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красний Лиман Донецької області, є громадянином України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач має посвідчення водія категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С» серії НОМЕР_1 , видане 05.02.2016 року Територіальним сервісним центром МВС № 1443, дійсне до 05.02.2046 року.

Згідно із наданою позивачем копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.2016 року Територіальним сервісним центром МВС № 1443, транспортний засіб автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, тип «загальний легковий пасажирський В», належить на праві власності ОСОБА_2 .

Як вбачається із копії документа, наданого ОСОБА_1 до суду, постановою поліцейського Управління патрульної поліції у Харківській області від 12.09.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, зазначив у постанові, що 12.09.2019 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit Connect», з тріщиною на вітровому склі автомобіля.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частини першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст. 121 КУпАП.

Норми ч.1 ст. 121 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів у виді накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п.31.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами),технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв (п.31.3 Правил дорожнього руху).

Згідно із п.31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності конкретних технічних несправностей і невідповідності певним вимогам, зокрема, гальмової системи, рульового керування, зовнішніх світлових приладів, склоочисників і склообмивачів вітрового скла, коліс і шин, двигуна, інших елементів конструкції.

Згідно із підпунктом 31.4.7 («в») пункту 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності окремих технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, якщо встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю. При цьому на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.

Отже, наявність на вітровому склі автомобіля незначних тріщин не розглядається чинними Правилами дорожнього руху як обставина, котра забороняє експлуатацію транспортних засобів.

Лише у разі якщо тріщини за своїми розмірами та місцем розташування на вітровому склі обмежують оглядовість з місця водія, погіршують прозорість вітрового скла, можуть бути застосовані приписи підпункту 31.4.7 («в») пункту 31.4 Правил дорожнього руху.

Водночас, згідно із п.п. 2,3 розд. І Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затв. наказом МВС України від 13.10.2008 року № 534, зареєстр. у МЮУ 17.11.2008 року за № 1107/15798, на автомобільних дорогах і вулицях можуть бути перевірені колісні транспорті засоби незалежно від їх призначення, місця реєстрації та належності; за результатами перевірки складається акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, копія якого надається водієві.

Згідно із п.3 розд. ІІ згаданого Порядку зупинення і перевірка колісних транспортних засобів здійснюється у випадку наявних ознак, що свідчать про їх технічну несправність або забруднення ними навколишнього середовища.

Технічний стан та обладнання колісних транспортних засобів під час їхньої експлуатації перевіряється візуально та з використанням засобів вимірювальної техніки відповідно до ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні. Експлуатаційні вимоги безпеки до технічного стану та методи контролю» без втручання в роботу (розбирання) вузлів та агрегатів транспортних засобів, які перевіряються. У разі незгоди водія з результатами перевірки колісного транспортного засобу, а також перевірки транспортних засобів, які належать іноземцям, застосовуються засоби фото- і кінозйомки, відеозйомки для збереження результатів цієї перевірки.

В розглядуваному випадку відповідачем не було надано до суду відповідного примірника акта перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, матеріалів фото- чи відеозйомки, котрі дозволили б оцінити розміри та місце розташування тріщин на вітровому склі автомобіля, керованого позивачем, а відтак відповідачем не було доведено підстав для застосування приписів підпункту 31.4.7 («в») пункту 31.4 Правил дорожнього руху до вказаного транспортного засобу.

В розглядуваній справі відповідач не виконав покладеного на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст. 77 КАС України). Зокрема, відповідачем не доведено, що подія правопорушення, котре ставиться в вину ОСОБА_1 , дійсно мала місце, не було спростовано твердження позивача про те, що тріщини на вітровому склі автомобіля є незначними, їхня наявність не є підставою для заборони експлуатації транспортного засобу.

Згідно з ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Натомість в оскаржуваній постанові відсутні пояснення порушника щодо обставин справи, відсутня оцінка працівником поліції заперечень ОСОБА_1 з приводу начебто наявного невиконання ним вимог Правил дорожнього руху. Наведене свідчить про одностороннє, неповне з`ясування обставин справи працівником поліції при складанні оспорюваної постанови.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, оскільки співробітниками поліції не було достовірно та поза розумним сумнівом встановлено на керованому ОСОБА_1 транспортному засобі (автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, тип «загальний легковий пасажирський В») наявних технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, не було встановлено переобладнання вказаного автомобіля з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи(ст. 284 КУпАП). В розглядуваному випадку відповідачем цього вчинено не було.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, що є, на думку суду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

Вимоги позивача за своєю сутністю стосуються оскарження постанови правозастосовного органу у справі про адміністративне правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі № 21-1410а16 висловлена правова позиція, згідно з якою у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287,288 КУпАП, ст.ст. 2,3,4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно із ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст. 2, 5, 6, 7, 19, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 652375 від 12.09.2019 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції у Харківській області серії ДП 18 № 652375 від 12.09.2019 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі ч.1 ст. 121 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн..

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення такого рішення.

Суддя -