Справа № 200/6289/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року справа №200/6289/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. (у повному обсязі складено 10 липня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/6289/19-а (головуючий І інстанції суддя Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій відповідача, які виразились у невірному нарахуванні їй пенсії за віком та зобов`язання відповідача перерахувати їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (за 2014, 2015 та 2016) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35% з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 05.02.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум; вирішити питання судових витрат (а.с. 3-4).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 200/6289/19-а у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 42-43).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні пенсії по 31 грудня 2017 року застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі, 1, 35% (п. 44 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про зобов`язання перерахувати пенсію з 05.05.2017 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%, однак йому неправомірно було відмовлено.

Таким чином, відповідач безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує на те, що, оскільки пенсія позивачу була призначена до 1 жовтня 2017 року, управлінням було перераховано пенсію позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% правомірно.

11 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи та розгляд наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, що не передбачає участі позивача у судовому засіданні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, наданий відзив, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.05.2017 року. Знаходиться на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 19).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10 квітня 2019 року ВЕБ-05001-Ф-С-19-010590 повідомлено позивача про те, що Маріупольським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області зроблено перерахунок пенсії, оцінка страхового стажу з 1 жовтня 2017 року дорівнює 1% та середній показник для обчислення заробітної плати враховується за 2014, 2015 та 2016 роки (а.с. 6).

Позивач з даним перерахунком не погодився, вважає, що відповідачем невірно нараховано їй пенсію та вважає необхідним перерахувати їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (за 2014, 2015 та 2016) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 40 Закону № 1058 передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року, яким внесені зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року.

За цунормуванням п. 4-3 розд. XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Згідно частини 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Пенсійний орган дійшов обґрунтованого висновку, що положення п.п. 4-4 розд. XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підлягають застосуванню лише при первинному призначенні пенсії за цим Законом.

За таких обставин, оскільки позивачу пенсію за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вперше було призначено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року), то відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що положення п.п. 4-4 розд. XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

У цьому випадку застосуванню не підлягають частина 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач правомірно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, здійснивши нарахування пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (за 2014, 2015 та 2016) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, діяв правомірно.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень визначених законом.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року відстрочено сплату позивачу судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 10 липня 2019 року до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у справі.

Пунктом 1 частини 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум працездатних осіб встановлений у місячному розмірі 1921 грн.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, на момент подання апеляційної скарги), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п.2).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем у позовній заяві заявлені вимоги немайнового характеру.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позивачем при поданні позову заявлено позовні вимоги немайнового характеру та те, що при поданні адміністративного позову немайнового характеру сплаті підлягає ставка судового збору у розмірі 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апелянту необхідно було сплатити - 1152, 60 грн. (1 921*0, 4*150%) та належним чином це підтвердити.

Зазначені обставини, є підставою для стягнення з позивача на користь Державного бюджету України суми судового збору у розмірі 1152, 60 грн.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. у справі № 200/6289/19-а - залишити без змін.

Стягнути на користь Державного бюджету України з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1152, 60 грн. (одна тисяча сто п`ятьдесят дві грн.), здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 6026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар