Справа № 160/9465/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9465/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (м. Дніпро, суддя Кучма К.С.) у справі № 160/9465/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМ ВЕСТ»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

У грудні 2018 року ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» звернулось до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 7092 від 11.12.2018 про проведення фактичної перевірки підприємства (а.с. 4-7).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення мотивоване відсутністю передбачених п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підстав для проведення податковим органом фактичної перевірки, а також відсутністю визначення у оскаржуваному наказі періоду діяльності платника податків, який охоплюється перевіркою (а.с. 79-82).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на порушення судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначив, що оскаржуваний наказ містить фактичну підставу для призначення перевірки з огляду на існування в його тексті посилань на п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, а також термін проведення такої перевірки, що не перевищує встановленої законодавством тривалості. Щодо порушення норм процесуального права, скаржником вказано на не дотримання судом першої інстанції ст. 129 Конституції України, яке полягає у вирішенні спору без правильного застосування норм матеріального права. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати (а.с. 86-87).

В судове засідання 09.10.2019 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав перебування його у іншому судовому засіданні. На підтвердження вказаних обставин представником позивача надано роздруківку з офіційного сайту «Судова влада України», щодо призначення судового засідання по справі № 160/9276/19 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді на 09 год. 30 хв. 09.10.2019. Проте, доказів участі позивача або представника позивача Тиховліса В.Р. у адміністративній справі № 160/9276/19 останнім не надано.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представника позивача.

Враховуючи інформацію, підтверджену відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо назви позивача, назва позивача змінена з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМ ВЕСТ».

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до пункту ст. 191, ст. 20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України видано наказ від 11.12.2018

№ 7092-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» ()» (а.с. 8).

Згідно зазначеного наказу встановлено провести фактичну перевірку «ОПТІМУС КОНЕКШН» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Аношкіна, 118/117, з питань дотримання законодавства у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, пального. Період діяльності, який буде перевірятись визначено згідно ст. 102 Податкового кодексу України. Перевірку встановлено розпочати з 11.12.2018 тривалістю не більше десяти діб.

З метою реалізації наказу від 11.12.2018 № 7092-п, службовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області 12.12.2018 здійснено вихід за вказаною у ньому адресою. Проте, у допуску до проведення перевірки директором платника податків відмовлено з посиланням на протиправність вказаного наказу, про що службовими особами скаржника складено відповідний акт відмови від допуску до перевірки від 12.12.2018 та вручено його особисто під підпис директору ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» (а.с. 59).

Правомірність наказу від 11.12.2018 № 7092-п є предметом розгляду у межах цієї справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно п.п. 191.1.4, п.п. 191.1.14 п. 191 ст. 191 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст. 193 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Зокрема, з метою реалізації своїх функцій, згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки є рішення керівника контролюючого органу, що викладено у формі наказу, яке має містити визначені законодавством України підстави для проведення такої перевірки.

Зокрема у спірному випадку, враховуючи норми п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, законом передбачено обов`язковість наявності у податкового органу інформації про порушення вимог платником податків законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Разом із цим, судом першої інстанції також вірно встановлено, що під час розгляду справи, податковим органом не надано доказів наявності інформації про можливість порушення позивачем вищевказаного законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Не надано таких доказів скаржником і до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням норм п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки відсутні докази наявності порушення позивачем норм чинного законодавства України в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналогічного висновку за аналогічних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 04.04.2019 по справі № 815/756/16.

Також, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції що посилання відповідача на ст. 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності позивача, який охоплюється предметом перевірки, є недостатнім для ідентифікації цього періоду. Оскільки, період тривалістю 1095 днів має декілька початкових дат, що, у свою чергу, унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу.

Вказана позиція суду першої інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.09.2018 по справі № 826/14478/17 та доводами апеляційної скарги не спростована.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 160/9465/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16.10.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов