Справа № 540/1938/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1938/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління міграційної служби України в Херсонській області в особі Корабельного районного відділу, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в особі Корабельного районного відділу у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в особі Корабельного районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19.07.2019 року ОСОБА_2 звернулася до Корабельного районного відділу УДМС у м. Херсоні із заявою щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ (зі змінами, у т.ч. згідно з ЗУ від 03.07.2012 №5029-VI та від 18.09.2012 №5294-VI). Вказала, що мотивом вибору ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки є ненадання згоди на обробку її персональних даних. Проте, листом від 26.07.2019 № 6511.8-1070/6511-19 відповідач відмовив у наданні такого паспорта, посилаючись на Закон України "Про державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" згідно з яким оформлення і видача паспорта здійснюється у формі картки.

Позивач вважає дану відмову протиправною, яка грубо та безпідставно порушує основоположні права дитина, як людини і громадянина.

Ухвалою суду від 20.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження).

07.10.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому він зазначає про невизнання вимог ОСОБА_2 з наступних підстав. Так, УДМС зазначає, що видача документа, що посвідчує особу (незалежно від його виду - книжка чи картка, що містить безконтактний електронний носій) не можлива без обробки персональних даних особи. Крім того, зазначає, що лист-відповідь № 6511.8-1070/6511-19 від 26.07.2019 року за своїм змістом не містить обґрунтованої відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді книжечки, а тому відсутні підстави для застосування правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року по справі № 806/3265/17 як зразкової, оскільки позивач не є особою, якій територіальним підрозділом ДМС України фактично відмовлено у видачі паспорта у вигляді книжечки. Корабельного РВ у м. Херсоні УДМС не було законних підстав, передбачених чинним законодавством, розглядати по суті заяву позивача про оформлення паспорта громадянина України будь-якого зразка чи то у вигляді ID-картки, чи у вигляді книжечки. Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що ним не порушено жодних прав або охоронюваних законом інтересів позивача.

15.10.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що твердження відповідача, викладені ним у відзиві, є необґрунтованими і перекрученими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи вимогам чинного законодавства України та входять у прямі протиріччя із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, що містяться у постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі. Щодо особистого звернення за видачею паспорта громадянина України, позивач зазначає, що заяву від 19.07.2018 року подана особисто ОСОБА_2 , яка підписана нею та її законним представником. Щодо відсутності у листі-відповіді від 26.07.2019 року відмови заявнику у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, то дане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 зверталася із заявою про оформлення паспорта громадянина України, а не із зверненням про роз`яснення порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України. Інші доводи відповідача спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 09.10.2001 року.

19.07.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки, звернулися до Комсомольського районного відділу РВ у м. Херсоні УДМС із заявою, у якій просили:

- оформити на підставі Закону України від 18.01.2001р. №2235-111 "Про громадянство України" паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, форму якої передбачено чинним законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати його ОСОБА_2 ;

- проставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті;

- провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи;

- вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по-батькові, датою народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового або буквено-цифрового ідентифікатора особи (у т.ч серії та номеру паспорту), без внесення інформації про нього до Єдиного державного демографічного реєстру чи будь-яких інших автоматизованих інформаційних систем та без автоматизованої обробки (у т.ч. передачі) персональних даних.

В разі відмови в оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки просили надати конкретне обґрунтування та повідомити про це письмово.

За результатами розгляду вказаної заяви, Комсомольським районним відділом РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області листом від 26.07.2019 № 6511.8-1070/6511-19 ОСОБА_2 повідомлено про те, що в УДМС та її територіальних підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Вважаючи відмову у наданні ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки неправомірною, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до вимог ст.22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 та ч.1 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон №5492), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Частиною 3 ст.13 Закону № 5492 визначено, що паспорт громадянина України, містить безконтактний електронний носій.

За приписами ст.14 Закону № 5492 форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Отже, у зв`язку із відсутністю у неповнолітньої доньки позивача паспорта громадянина України, вона не мала підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - положення № 2503), відповідно до вимог п.п. 2, 3, 5, 8 якого паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Разом з тим, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п.2 постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01.01.2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII;

- з 01.01.2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 року №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297 визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297).

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача щодо видачі паспорту у формі книжечки ОСОБА_2 зазначала, що вона відмовляється від будь-яких ідентифікаторів особистості, не надає згоду на обробку персональних даних, відмовляється від отримання та користування будь-якими біометричними документами, що містять інформацію для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, а також від внесення даних до Єдиного державного демографічного реєстру та від зняття біометричної інформації та просить оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Суд зазначає, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює не якість закону та порушення конституційних прав такої особи. Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст.22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст.8 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по зразковій справі № 806/3265/17.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) визначено основні ознаки типової справи, за яких спори відкриті в інших судах є типовими для даної зразкової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Суд зазначає, що дана справа є типовою та відповідає ознакам зразкової справи.

Суд зазначає, що подання документів для отримання паспорту передбачено приписам п.20 Порядку № 302, відповідно до якого документи для оформлення паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи. Особа, яка досягла 14-річного віку та місце проживання якої не зареєстровано, для оформлення паспорта вперше подає документи до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за місцем фактичного проживання в Україні.

Відповідно до заяви від 19.07.2019 року заявником зазначено ОСОБА_2 , законним представником - ОСОБА_1 .

Таким чином, довід відповідача щодо особистого звернення за видачею паспорта громадянина України не обґрунтований, оскільки Порядок № 302 передбачає подання документів для оформлення паспорта особою або її законним представником/уповноваженою особою.

Щодо доводу відповідача про те, що лист - відповідь № 6511.8-1070/6511-19 від 26.07.2019 року не містить обґрунтованої відмови у видачі ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

19.07.2019 року ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_1 , звернулися з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Крім того, у разі відмови в оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки просили надати конкретне обґрунтування та повідомити про це письмово.

Зі змісту заяви від 19.07.2019 року не вбачається, що вона містить вимоги роз`яснювального характеру.

В листі Корабельного районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області № 6511.8-1070/6511-19 від 26.07.2019 року, серед іншого, зазначено, мовою оригіналу: "…в УДМС та її територіальних підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ."

З викладеного вбачається, що вказаний лист за своїм змістом містить відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Таким чином, суд застосовує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 р. по справі № 806/3265/17 як зразковій, оскільки позивач, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 є особою, якій територіальним органом ДМС України фактично відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки.

Крім того суд зазначає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , про визнання протиправною відмови Корабельного районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки, та зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову Корабельного районного відділу у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Зобов`язати Корабельний районний відділ у місті Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 102070000