Справа № 520/4336/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 р.Справа № 520/4336/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,

представників позивача Шипенко М.С., Мухіна М.М.,

представника відповідача Дубаневича О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.07.19 року по справі № 520/4336/19

за позовом ОСОБА_1

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач), у якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року; визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо проведення поза встановленими чинним законодавством строку повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання, та винесення поза встановленим чинним законодавством строком рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року.

В обґрунтування позову зазначає, що Національне агентство здійснюючи повну перевірку декларації за 2015 рік поданої позивачем, діяло не на підставі Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням НАЗК від 10.02.2017 №56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за №201/30069 та вийшло за межі наданих йому повноважень, а відтак оскаржуване рішення та вчинені дії є такими, що прийняті/вчинені у спосіб, який не відповідає Закону, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року. Визнано протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо проведення поза встановленими чинним законодавством строком повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання, та винесення поза встановленим чинним законодавством строком рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції () судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56 не встановлено граничних термінів для опрацювання отриманих у рамках здійснення повної перевірки матеріалів та складення і прийняття рішення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17.10.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до положень ч.1 ст.8 , абз.2 ч.1 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції», пп.1 п.3 р. ІІІ «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК від 10.02.2017 за № 56 відповідачем винесено рішення від 08.06.2018 року № 1079 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIII скликання» (а.с.112-113, т.1)

03.08.2018 року з посиланням на ст.8, ч.1 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.1,2 абз.2 п.14 р.ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування продовжено строк проведення повної перевірки декларації позивача з 08.08.2018 на 30 календарних днів. Підставою подовження строку проведення повної перевірки визначено неотримання пояснень від суб`єкта декларування, відповіді та інформації по суті, необхідних для проведення перевірки упродовж 60 календарних днів.

В подальшому на підставі отриманих відомостей з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції; Державного суднового реєстру України та Суднової книги України; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Державного реєстру цивільних повітряних суден України; Державного земельного кадастру; інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система "Аркан"); Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходу, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також розмір утриманого податку з доходів фізичних осіб; Державного реєстру патентів України на винаходи; Державного реєстру патентів України на корисні моделі; Державного реєстру патентів України на промислові зразки; Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг; інформації Державної служби України з питань праці (від 21.06.2018 № 5753/2/09-10, від 21.06.2018 №349/6.05, від 20.06.2018 № 11/3/18/8895, від 25.06.2018 № 5456/08-26/3930, від 22.06.2018 №08-11/3098, від 20.06.2018 №01-20- 09/2581 -18, від 21.06.2018 № 5106/15-27/05/2018/4016, від 21.06.2018 № 2480/17- 10/11, від 22.06.2018№01-08/3880, від 23.06.2018 № 15/01-33-5772,від 27.06.2018 №01-06/3839, від 20.06.2018 №07-07/2069, від 21.06.2018 №7115/05-18/7506, від 22.06.2018№2000/01-05-8.3/18, від 22.06.2018 № 07-21/15-10/4289), Міністерства соціальної політики України (від 23.06.2018 № 1051/0/111-18/203), Національного банку України (вх. №03/24397/18 від 18.06.2018), Головного сервісного центру МВС України (від 18.06.2018 №31/10746), Регіонального сервісного центру МВЄ в Харківській області (від 29.08.2018 № 31/20/1-1263), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (від 22.06.2018 № 10/01/20117), Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (від 25.06.2018 №4048/16.08-05), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (від 25.06.2018 № 7-28-0.21-7164/2-18), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (від 26.06.2018 №2822/10.4-09), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (від 21.06.2018 №426/01-16), товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Рапід" (від 27.06.2018 № 27/06-01), КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради (від 26.06.2018 №7226/04-08), ДФС України (від 27.06.2018, № 15646/9/20-40-08-04-09), Пенсійного фонду України (від 21.06.2018 № 20742/04-22), товариства з обмеженою відповідальністю "Новини 24 години" (від 25.07.2018 №25-07/2, від 27.07.2018 №07/36491/18), Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (від 27.07.2018 № 108-11651), товариства з обмеженою відповідальністю "Робінзон і Ко" (від 03.07.2018 № 03/07-18); письмових пояснень декларанта (вх. №М-5962/18 від 09.07.2018, вх. № М-6695/18 від 16.08.2018, вх. № М-6994/18 від 31.08.2018, вх. № М-7201/18 від 13.09.2018, від 02.06.2017 № 144-379/ХА, від 23.06.2017 № 172-379/ХА, від 03.08.2018),- 22.02.2019 винесено рішення «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIII скликання» № 559.

Вказаним рішенням встановлено, що позивачем при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік зазначено недостовірні відомості про право користування об`єктом нерухомості членами сім`ї, корпоративні права, які перебувають у власності суб`єкта декларування та члена сім`ї (дружини), дохід нарахований/отриманий ним протягом звітного періоду, фінансові зобов`язання, видатки, вчинені у звітному періоді, чим не дотримано вимоги п.п.2,5,7,9,10 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» (недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є ознаками правопорушення, передбаченого ст.3661 КК України); суб`єктом декларування не дотримано вимог ч.5 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки розміру внеску до статутного фонду ТОВ «Новини 24 годин» та ТОВ «Робінзон і Ко»; наявність конфлікту інтересів не встановлено; ознаки незаконного збагачення встановлено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строки проведення перевірки декларацій, передбачені пунктом 14 Порядку №56.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 50 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII передбачає вимоги щодо проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На виконання норм даної статті законодавцем прийнято Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56 (далі - Порядок № 56).

Виключно цим Порядком визначено спеціальні строки проведення повної перевірки декларацій.

Зокрема, відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 56 (у редакції на момент винесення рішення про проведення повної перевірки декларації позивача) початком здійснення повної перевірки декларації є день, наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки. При цьому, пунктом 14 цього розділу (у редакції на момент винесення рішення про призначення перевірки) передбачено, що повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Аналогічні положення містяться у п.12 р.ІІІ Порядку № 56 (у редакції на момент винесення оскаржуваного рішення).

Як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог апелянт, зокрема, посилається на те, що Порядком №56 не встановлені граничні терміни для винесення рішення, термін 90 днів - це є термін для збирання та опрацювання отриманих в рамках здійснення повної перевірки матеріалів, складання та прийняття рішення.

Частина 1 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII зазначає, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Інакше кажучи це процес розгляду певного об`єкта, в цьому випадку, декларації, з метою з`ясування правильності її заповнення.

Пункт 6 розділу III Порядку № 56 (у редакції на момент прийняття рішення про проведення перевірки) визначав етапи проведення перевірки, які в тому числі включали: прийняття рішення про проведення перевірки (п.п.1) та прийняття Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації (п.п.5), що давало підстави для висновку, що повна перевірка декларацій розпочиналася рішенням про її проведення та закінчувалася рішенням про результати перевірки.

Рішенням НАЗК від 21.12.2018 року № 3206 «Про затвердження Змін до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", до вказаного розділу внесені зміни, після яких повна перевірка декларації не передбачає таких дій як прийняття рішення про проведення перевірки та прийняття рішення за наслідками перевірки (п.5 р.ІІІ Порядку № 56, в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення).

Проте, рішення НАЗК від 21.12.2018 року № 3206 «Про затвердження Змін до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" набуло чинності з 15.01.2019 року, отже, з цієї дати етапи проведення повної перевірки визначаються лише як аналіз відомостей, створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації; направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу.

Відповідно до рішення НАЗК від 08.06.2018 року № 1079 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIII скликання» повну перевірку декларації розпочато 09.06.2018 року.

Рішенням НАЗК від 03.08.2018 р. № 1608 проведення повної перевірки декларації позивача з 08.08.2018 подовжено на 30 календарних днів.

Колегія суддів зауважує, що до 15.01.2019 у відповідача вже сплинув строк проведення повної перевірки декларації з урахуванням положень п.6 р.ІІ Порядку № 56 (в редакції на момент винесення рішення про проведення перевірки)

Доказів прийняття рішення про зупинення проведення повної перевірки декларації позивача в порядку, визначеному п.15 р.ІІІ Порядку № 56 (в редакції на момент винесення рішення про проведення перевірки) та п.13 р.ІІІ Порядку № 56 (в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення) відповідачем суду не надано, як не встановлено і судом в порядку ст.9 КАС України.

Так, системний аналіз пункту 6 розділу III Порядку № 56 дає підстави для висновку, що повна перевірка декларацій розпочинається рішенням про її проведення і закінчується рішенням про результати перевірки.

Будь-яких підстав для винесення рішення про результати повної перевірки декларації поза межами визначеного Порядком №56 строку законодавством не передбачено.

Таким чином, колегія судів вважає помилковою позицію відповідача про відсутність чітких строків прийняття рішення за результатами повної перевірки декларації та зазначає, що тривале неприйняття передбаченого законом рішення за наслідками проведеної перевірки ставить суб`єктів декларування у стан правової невизначеності, чим порушує принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України.

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 4 квітня 2011 року № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Крім того, в контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на статтю 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, яка захищає право особи на справедливий суд.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04, Суд дійшов висновку, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав..»

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що дана стаття, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Крім того, даний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання),

Зокрема, у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11, порушення принципу юридичної визначеності було констатоване Європейським судом з прав людини з огляду на відсутність у законодавстві України положень щодо строків давності притягнення судді до відповідальності за порушення присяги, в контексті дотримання вимог «якості закону» при перевірці виправданості втручання у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Аналізуючи дотримання вимог «якості закону», ЄСПЛ зазначив, зокрема, таке: «Відсутність будь-яких строків давності, що розглядалася вище за статтею 6 Конвенції, давала дисциплінарним органам повну свободу дій та порушила принцип юридичної визначеності. Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «"Дія-97" проти України» ("Diya 97" v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями). Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту […];»

Таким чином, колегія суддів наголошує, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16495/17.

Отже, з огляду на те, що рішення Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 прийнято 22.02.2019 року, тобто на 266 день з дня прийняття рішення про проведення перевірки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем порушено строки проведення перевірки декларацій, передбачені пунктом 14 Порядку №56. Таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що тривале неприйняття за наслідками проведеної повної перевірки декларації рішення, свідчить про порушення відповідачем строку його прийняття, що ставить суб`єкта декларування у стан правової невизначеності, тобто порушує основні принципи верховенства права, тоді як, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України рішення суб`єктів владних повноважень мають бути прийняті (вчинені) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо не надання судом першої інстанції оцінки самим порушенням, встановленим під час проведення перевірки, оскільки встановлення порушення порядку проведення перевірки виключає законність прийнятого за її наслідками рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправними дій.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року по справі № 520/4336/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 18.10.2019 року