Справа № 500/721/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8710/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, ухвалене суддею Баранюк А.З. в місті Тернополі о 10 год. 45 хв. у справі № 500/721/19 за позовом державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 06.03.2019 року.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючий орган провів документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» (далі - ДП «Зарубинський спиртовий завод») за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, про що 22.01.2019 року склав акт № 78/19-00-14-01/00375065. За результатами перевірки відповідач встановив факти відсутності джерела походження товару (кукурудзи) та не підтверджено рух продукції в ланцюгу постачання від виробника до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Біо Трейд» (далі - ТзОВ «Вест Біо Трейд»).

Позивач зазначає, що реальність здійснення господарських операцій позивача із вказаним контрагентом підтверджується первинними документами, які були представлені до перевірки та долучені до матеріалів справи. На думку позивача, первинні документи не досліджені відповідачем належним чином.

Позивач зазначає, що відповідач порушив його право на формування податкового кредиту та валових витрат і вважає, що захист порушеного права можливий шляхом скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 06 березня 2019 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, Головне управління ДФС у Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, податковий орган склав акт перевірки № 78/19-00-14-01/00375065 від 22.01.2019 року.

В ході проведення перевірки податковий орган встановив те, що на виконання умов договору поставки № 27/11-17 від 27.11.2017 року TзOB «Вест Біо Трейд» протягом грудня 2017 року - січня 2018 року виписало на адресу ДП «Зарубинський спиртзавод» видаткові накладні на загальну суму 5 656 256,00 грн., в тому числі ПДВ - 942 709,40 грн. щодо продажу кукурудзи. В свою чергу кукурудза, відповідно до даних ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних за листопад 2017 року - січень 2018 року в обсязі 799,74 тон придбана TзOB «Вест Біо Трейд» у TзOB «Скарвал» на загальну суму 2 998 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 499 666,67 грн. Згідно із базами даних ДФС України, адреса реєстрації TзOB «Скарвал» - Шевченківський район м. Харкова, дата реєстрації 09.02.2017 року, директор і головний бухгалтер ОСОБА_1 , статутний фонд - 1000,00 грн., основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, кількість працюючих згідно з поданою звітністю 1-ДФ за 4 квартал 2017 року - 1 особа, за 1 квартал 2018 року - 2 особи. Інформація про основні засоби в податковій та фінансовій звітності відсутня.

Відповідач зазначає, що перевіркою не встановлено факту придбання кукурудзи TзOB «Вест Біо Трейд» у TзOB «Скарвал». Також, згідно із автоматизованою системою співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за листопад 2017 року, TзOB «Скарвал» завищено податковий кредит в сумі 4 430 300,06 грн.

Згідно із зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, податковий орган встановив відсутність придбання TзOB «Вест Біо Трейд» послуг із зберігання зерна. Відповідно до поданої податкової звітності у TзOB «Вест Біо Трейд» відсутні землі, необхідні для вирощування кукурудзи.

У TзOB «Вест Біо Трейд» згідно з поданим балансом за 2017 рік та 1 квартал 2018 року основні засоби відсутні. Згідно з поданою звітністю форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» в 2017-2018 роках товариство здійснювало виплати за ознакою «заробітна плата» лише директору підприємства.

Податковий орган зробив висновок, що TзOB «Вест Біо Трейд» кукурудзу фактично не поставляло та оформило завідомо недостовірні документи щодо введення в товарообіг товару - кукурудзи невідомого виробництва і виробника отриману безоплатно, яка в подальшому використана ДП «Зарубинський спиртзавод» в процесі виробництва.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що Головне управління ДФС у Тернопільській області провело документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства ДП «Зарубинський спиртовий завод» за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року, про що 22.01.2019 року склало акт № 78/19-00-14-01/00375065.

В акті перевірки Головне управління ДФС у Тернопільській області зафіксувало наступні порушення податкового (валютного) законодавства:

- п. 44.1, ст. 44, п. 133.1 ст. 133, п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, п. 5 підрозділу 4 «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року №860/4153, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 та пункту 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств всього в сумі 10133214,00 грн., в т.ч. за: 2 квартал 2016 року на 345737,00 грн., за 3 квартал 2016 року на 22730,00 грн., 4 квартал 2016 року на 323007,00 грн., 4 квартал 2017 року на 2492448,00 грн., 1 квартал 2018 року на 2621622,00 грн., 2 квартал 2018 року на 1793784,00 грн., 3 квартал 2018 року на 2879623,00 грн.

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 внаслідок чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 8497147,00 грн., в т.ч. за грудень 2017 року в сумі 1261962,00 грн., січень 2018 року в сумі 2113294,00 грн., квітень 2018 року в сумі 826646,00 грн., травень 2018 року в сумі 2682298,00 грн., червень 2018 року в сумі 747205,00 грн., липень 2018 року в сумі 865742,00 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, пп. 5 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року № 159/28289 внаслідок чого завищено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 1715698,00 грн. за вересень 2018 року.

В ході проведення перевірки Головне управління ДФС у Тернопільській області встановило відсутність придбання кукурудзи TзOB «Вест Біо Трейд» у ТОВ «Скарвал» в листопаді 2017 року - січні 2018 року, а також в інших періодах, що передують цим. Крім цього, згідно з автоматизованою системою співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за листопад 2017 року встановлено завищення податкового кредиту ТзОВ «Скарвал» в сумі 4430300,06 грн. Згідно із даними ІС «Податковий блок», TзOB «Вест Біо Трейд» за 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року відсутнє підтвердження здійснення виплат фізичним особам за поставлену кукурудзу, що унеможливлює факт придбання кукурудзи у фізичних осіб. Не встановлено придбання TзOB «Вест Біо Трейд» послуг зі зберігання зерна, землі необхідної для вирощування кукурудзи, факту придбання транспортних послуг та послуг з оренди транспортних засобів.

Крім того, розглянувши заперечення ДП «Зарубинський спиртзавод» на акт перевірки, Головне управління ДФС у Тернопільській області 01 березня 2019 року склало висновок № 78 в якому зазначило, що висновки акта перевірки від 22.01.2019 року № 78/19-00-14-01/00375065 залишені в силі по господарських операціях ДП «Зарубинський спиртзавод» із TзOB «Вест Біо Трейд» та спростовано в частині операцій із TзOB «Грейн Юкрейн» та TзOB «ЕС Агро».

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки та на підставі акта перевірки, Головне управління ДФС у Тернопільській області 06 березня 2019 року прийняло податкові повідомлення-рішення:

- № , на підставі якого визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 609178,75 грн., в тому числі 487343,00 грн. основного платежу та 12835,75 грн. за штрафними санкціями;

- № , на підставі якого визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 812238,00 грн., в тому числі 541492,00 грн. основного платежу та 270746,00 грн. за штрафними санкціями.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично відбулися.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У пункті 44.2 статті 44 ПК України зазначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 року № 73 визначено, що доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визначення доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, наведеними правовими нормами встановлено, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Дослідивши на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи взаємовідносини ДП «Зарубинський спиртовий завод» з ТзОВ «Вест Біо Трейд», суд апеляційної інстанції встановив.

27 листопада 2017 року між ДП «Зарубинський спиртзавод» (покупець) та TзOB «Вест Біо Трейд» (продавець) укладено договір поставки кукурудзи № 27/11-17.

На підтвердження здійснення цих господарських операцій позивач надав:

- видаткові накладні: 01.12.2017 року № 86, від 05.12.2017 року № 87, від 06.12.2017 року № 88, від 07.12.2017 року № 89, від 08.12.2017 року № 90, від 09.12.2017 року № 91, від 10.12.2017 року № 92, від 12.12.2017 року № 93, від 13.12.2017 року № 94, від 14.12.2017 року № 95, від 16.12.2017 року № 96, від 19.12.2017 року № 97, від 20.12.2017 року № 98, від 21.12.2017 року № 99, від 22.12.2017 року № 100, від 23.12.2017 року № 101, від 25.12.2017 року № 102, від 26.12.2017 року № 103, від 27.12.2017 року № 104, від 28.12.2017 року № 105, від 02.01.2018 року № 1, від 09.01.2018 року № 2, від 10.01.2018 року № 3, від 11.01.2018 року № 4, від 12.01.2018 року № 5, від 16.01.2018 року № 6, від 17.01.2018 року № 7, від 20.01.2018 року № 8, від 22.01.2018 року № 9, від 22.01.2018 року № 10, від 23.01.2018 року № 11, від 24.01.2018 року № 12, від 26.01.2018 року. № 13, від 27.01.2018 року № 14;

- товарно-транспортні накладні: № 123 від 01.12.2017 року, № 124 від 01.12.2017 року, № 125 від 05.12.2017 року, № 126 від 06.12.2017 року, № 127 від 07.12.2017 року, № 128 від 08.12.2017 року, № 129 від 08.12.2017 року, № 130 від 09.12.2017 року, № 131 від 09.12.2017 року, № 132 від 09.12.2017 року, № 133 від 10.12.2017 року, № 134 від 12.12.2017 року, № 135 від 12.12.2017 року, № 136 від 13.12.2017 року, № 137 від 11.12.2017 року, № 138 від 16.12.2017 року, № 139 від 16.12.2017 року, № 140 від 19.12.2017 року, № 141 від 20.12.2017 року, № 142 від 20.12.2017 року, № 143 від 20.12.2017 року, № 144 від 21.12.2017 року, № 145 від 21.12.2017 року, № 146 від 22.12.2017 року, № 147 від 23.12.2017 року, № 148 від 25.12.2017 року, № 149 від 25.12.2017 року, № 150 від 25.12.2017 року, № 151 від 25.12.2017 року, № 152 від 26.12.2017 року, № 153 від 26.12.2017 року, № 154 від 27.12.2017 року, № 155 від 28.12.2017 року, № 156 від 28.12.2017 року, № 0101 від 02.01.2018 року, № 09/01-1 від 09.01.2018 року, № 09/01-2 від 09.01.2018 року, № 09/01-3 від 09.01.2018 року, № 09/01-4 від 09.01.2018 року, № 0113 від 12.01.2018 року, № 01/14 від 13.01.2018 року, № 01/15 від 15.01.2018 року, № 01/16 від 15.01.2018 року, № 01/18 від 17.01.2018 року, № 01/19 від 17.01.2018 року, № 120 від 20.01.2018 року, № 121 від 20.01.2018 року, № 122 від 20.01.2018 року, № 123 від 20.01.2018 року, № 124 від 20.01.2018 року, № 125 від 20.01.2018 року, № 127 від 22.01.2018 року, № 1832 від 22.01.2018 року, № 1833 від 24.01.2018 року, № 128 від 26.01.2018 року, № 126 від 21.01.2018 року, № 26/01-1 від 01.02.2018 року, № 26/01-1 від 01.02.2018 року;

- журнал обліку зерна;

- журнал ввозу/вивозу торгово-матеріальних цінностей;

- платіжні доручення: № 1364 від 01.12.2017 року; № 1384 від 07.12.2017 року; № 1413 від 08.12.2017 року; № 1444 від 15.12.2017 року; № 1523 від 28.12.2017 року; № 1598 від 15.01.2018 року; № 1615 від 17.01.2018 року; № 1668 від 22.01.18 року; № 1672 від 24.01.2018 року; № 1713 від 30.01.2018 року; № 1717 від 31.01.2018 року.

Заперечуючи реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Вест Біо Трейд», відповідач зазначив, що даними Єдиного реєстру податкових накладних не підтверджено джерело походження товару - кукурудзи.

Це твердження відповідач пояснює тим, що згідно з даними ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних за листопад 2017 року - січень 2018 року, кукурудзу в обсязі 799,74 тон, TзOB «Вест Біо Трейд» придбало у TзOB «Скарвал» на загальну суму 2 998 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 499 666,67 грн. Згідно із базами даних ДФС України, адреса реєстрації TзOB «Скарвал» - Шевченківський район м. Харкова, дата реєстрації 09.02.2017 року, директор і головний бухгалтер ОСОБА_1 , статутний фонд - 1000,00 грн., основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, кількість працюючих згідно з поданою звітністю 1-ДФ за 4 квартал 2017 року - 1 особа, за 1 квартал 2018 року - 2 особи. Інформація про основні засоби в податковій та фінансовій звітності відсутня.

Крім того, податковий орган зазначив, що відповідно до поданої податкової звітності у TзOB «Вест Біо Трейд» відсутні землі, необхідні для вирощування кукурудзи.

У TзOB «Вест Біо Трейд», згідно з поданим балансом за 2017 рік та 1 квартал 2018 року, основні засоби відсутні.

Згідно з поданою звітністю форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», TзOB «Вест Біо Трейд» в 2017-2018 роках здійснювало виплати за ознакою «заробітна плата» лише директору підприємства.

Апеляційний суд звертає увагу, що довести правомірність своїх дій та рішень відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Однак, позивач не спростував доводи відповідача та не довів, яким чином він придбав, а контрагент, TзOB «Вест Біо Трейд», поставив позивачу товар - кукурудзу, якщо TзOB «Вест Біо Трейд» в свою чергу придбало цю продукцію в TзOB «Скарвал», яке немає ні основних засобів, ні трудових ресурсів, ні матеріальних ресурсів, зокрема складів для здійснення діяльності з оптової торгівлі товарами. При цьому, безпосередній контрагент позивача, TзOB «Вест Біо Трейд», аналогічно не має ні основних засобів, ні трудових ресурсів, ні матеріальних ресурсів для виробництва чи постачання кукурудзи, в тому числі власних транспортних засобів, складів для зберігання продукції, земель для її вирощування.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно з інформацією Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області від 17.01.2019 року по 6 товарно-транспортних накладних з 58 зазначено номерний знак автомобіля, за яким жодного транспортного засобу не зареєстровано, в двох товарно-транспортних накладних номерний знак та марка транспортного засобу не відповідають дійсним, в одній товарно-транспортній накладній за номерним знаком транспортного засобу зареєстровано бетонозмішувач.

Позивач надав заперечення з цього приводу та пояснив, що згідно з інформацією наданою ПП «Агропромислове підприємство «Агро-Дружба», вказане приватне підприємство у грудні 2017 року здійснювало перевезення вантажу від ТзОВ «Вест Біо Трейд» на ДП «Зарубинський спиртовий завод». Для перевезення вантажу використано орендований у ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» транспортний засіб - Камаз, номерний знак НОМЕР_1 . Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тип цього автомобіля - Бетонозмішувач-С, який у 2017 році переобладнаний для перевезення вантажів.

З цього приводу позивач надав суду технічний паспорт та фотографію транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_1 , який, як видно з фотографії, призначений для перевезення вантажів.

Дослідивши ці документи, апеляційний суд встановив, що згідно з технічним паспортом на транспортний засіб Камаз, номерний знак НОМЕР_1 , вказаний транспортний засіб зареєстрований як - Бетонозмішувач-С.

Апеляційний суд зауважує, що певні обставини повинні бути доведені відповідними засобами доказування.

Оскільки, транспортний засіб Камаз, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований як Бетонозмішувач-С, то позивач не може посилатися на фотографію цього транспортного засобу як вантажного, який призначений для перевезення вантажів, оскільки відповідно до чинного законодавства, в цьому випадку транспортний засіб повинен бути перереєстрований.

Що стосується шести товарно-транспортних накладних у яких зазначено номерний знак автомобіля, за яким жодного транспортного засобу не зареєстровано, то позивач надав суду інформацію про те, що за номерним знаком НОМЕР_2 зареєстровано транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марки Iveco, який, згідно з відповіддю ФОП ОСОБА_2 , використовувався ним у грудні 2017 року для перевезення вантажу (кукурудзи) із села Ярчівці у село Зарубинці на спиртовий завод.

На підтвердження цих обставин позивач надав суду договір № 12-17 від 01.12.2017 року про надання транспортних послуг з перевезення вантажів укладений між ТзОВ «Вест Біо Трейд» і ФОП ОСОБА_2 , акт надання транспортних послуг № 12/ВБТ від 29.12.2017 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до технічного паспорту на транспортний засіб типу - спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марки Iveco, власником цього транспортного засобу є ТзОВ «Вентранс ЛТД», а не ФОП ОСОБА_2

Водночас, апеляційний суд досліджуючи товарно-транспортні накладні на поставку продукції - кукурудзи, які надав позивач, зауважив, що у всіх випадках їх заповнення, не вказаний пункт навантаження, при цьому позивач інших доказів, які б містили про це інформацію суду не надав.

Враховуючи наведені сторонами аргументи та надані докази, а також встановлені апеляційним судом обставини, апеляційний суд вважає, що господарські операції між ДП «Зарубинський спиртовий завод» та ТзОВ «Вест Біо Трейд» щодо придбання кукурудзи фактично не відбулися, а первинні документи бухгалтерського обліку, які опосередковують господарську операцію поставки між позивачем та його контрагентом, на думку апеляційного суду, складені формально, без мети реального здійснення господарської операції.

Враховуючи ці міркування, апеляційний суд вважає, що позивач неправомірно сформував податковий кредит та витрати підприємства.

Водночас, апеляційний суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року в справі № 500/721/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлено 16.10.2019 року