Справа № 160/9952/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року Справа № 160/9952/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Рашкевич Вікторії Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Рашкевич Вікторії Володимирівни та просить:

- скасувати постанову відповідача серія ІД №00029490 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.3 ст122 КУпАП;

- закрити відносно позивача провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП;

- стягнути з відділу тимчасового затримання транспортних засобів Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради суму 700 грн. за послуги евакуатора та оплату за послуги штрафного майданчика у сумі 24 грн. за кожну добу від 24.09.2019р. і до дня закриття провадження по цій справі включно.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, проаналізувавши зміст позовних вимог, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що зазначена вище позовна заява не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, як вбачається зі змісту позову позивачем заявлені позовні вимоги про скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч.3 ст122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, зазначений спір віднесено до предметної підсудності місцевого районного руду, як адміністративного за нормами п.1 ч.1. ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п.2 ч.1 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, слід зазначити, що судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04, №29465/04), у якому зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи все вищенаведене та те, що позовну заяву подано без додержання правил підсудності, встановлених ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність передачі даної адміністративної справи на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57).

Керуючись п.2 ч.1 ст.29, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Рашкевич Вікторії Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії - передати на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57).

Дана адміністративна справа підлягає передачі до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва