Справа № 826/2187/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Справа № 826/2187/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Харжевської Ю.В.,

представника відповідача Перепелюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Аутсорсинговий Контакт Центр»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання дій протиправними,

визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аутсорсинговий Контакт Центр» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача в процесі призначення та проведення перевірки;

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.11.2016 р. № № , .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 10.11.2016 р. № № , .

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що фактичне здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що позивач правомірно відобразив результати господарських взаємовідносин з вказаними суб`єктами у своїй бухгалтерській та податковій звітності, а висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що операції позивача з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» відображені лише на папері та є фіктивними, що поясненнями посадових осіб вказаних підприємств підтверджується, що вони не брали участь у здійсненні їх господарської діяльності і що такі юридичні особи були створені лише для документального оформлення транзитних операцій, а також, що такі підприємства не мають технічних та людських (трудових) ресурсів для виконання задокументованих позивачем спірних операцій.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта, обґрунтованості висновків суду першої інстанції, товарності спірних операцій з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» та їх доведеності всіма необхідними первинними документами.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 р. витребувано додаткові докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Аутсорсинговий Контакт Центр» (далі - ТОВ «АКЦ») є юридичною особою та перебуває на податковому обліку як платник податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Позивач здійснював господарські операції з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач».

1. Товарність взаємовідносин позивача з ТОВ «Експрес-Будсервіс» підтверджується договором про виконання ремонтно-будівельних робіт від 07.12.2015 р. № 71215, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) з додатками, податковими накладними. Крім того, виконання робіт підтверджується фототаблицею.

Відповідно до цих первинних документів ТОВ «Еспрес-Будсервіс» виконувало роботи із влаштування офісного приміщення за адресою: м. Київ, бул. Лепсе, 4, які включали в себе: шпаклювання, ґрунтування стін, демонтаж та монтаж електрофурнітури, плінтусів, вивіз сміття, тощо. Детальний перелік виконаних робіт наведений у додатках до актів здачі-прийняття робіт.

ТОВ «Експрес-Будсервіс» у період виконання зазначених робіт мало ліцензію серії АД № 031590 з додатком, видану ДАБІ 29.02.2012 р. строком дії до 28.02.2017 р.

2. Між позивачем і ПП «Аеропостач» було укладено договір від 13.04.2016 р. № АКЦ/ГГ13 про надання послуг промоушн та реклами і договір від 12.04.2016 р. № АКЦ/ГЕ12 про проведення рекламної кампанії на спеціальних конструкціях.

Відповідно до умов вказаних договорів ПП «Аеропостач» зобов`язується надати комплекс послуг, спрямований на забезпечення просування ТОВ «АКЦ» у якості роботодавця на ринку послуг call-center на території України (послуги промоушн), із застосуванням елементів спрямованої рекламної кампанії (із виготовленням та роздачею рекламних матеріалів, кількість, якість та цільова спрямованість яких визначається відповідно до концепції організатора), а також проводить рекламні кампанії на спеціальних конструкціях у відповідності до контрольних макетів рекламного сюжету.

В ході виконання вказаних договорів складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи. Також позивачем надано копії контрольних макетів. Розрахунки проведені у безготівковій формі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

3. Між ТОВ «АКЦ» (Замовник) та ПП «Грін-А Компані» (Виконавець) укладено наступні договори: договір від 10.03.2016 №04/А10, предметом якого є послуги з пошуку та підбору персоналу згідно до замовлень узгоджених сторонами; договір від 14.03.2016 №ФП/А14 оренди обладнання та програмного забезпечення; договір від 10.03.2016 №ФП/А10, щодо надання послуг із здійснення технічної підтримки щодо звукозапису розмов та копіювання записів на магнітні носії; договір від 04.03.2016 №ФП/А04, предметом якого є надання комплексу послуг, спрямованого на забезпечення просування замовника у якості роботодавця на ринку послуг call-center на території України; договір від 11.03.2016 №04/А11 про проведення рекламної компанії на спеціальних конструкціях.

В ході виконання вказаних договорів його сторонами складено додатки до договорів, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), специфікації до договору оренди, контрольні макети, копії яких наявні в матеріалах справи.

У червні 2016 року на адресу ТОВ «АКЦ» від відповідача надійшла постанова про витребування документів від 14.06.2016, якою витребовувались документи щодо взаємовідносин із ПП «Грін-А Компані».

Листом від 22.07.2016 р. № 829 на виконання вказаної вимог позивачем надано письмові пояснення та копії первинних документів.

На адресу ТОВ «АКЦ» від відповідача надійшов запит про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) від 02.08.2016 №17336/10/26-15-14-07-02-15, у якому відповідач пропонував надати пояснення та документальне підтвердження щодо взаємовідносин із контрагентами ПП «Аеропостач», ПП «Грін-А Компані» та ТОВ «Експрес-Будсервіс», результати яких відображені позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за січень, лютий, квітень та травень 2016 року.

На вказаний запит позивач надав відповідь листом від 10.08.2016 р. № 340, в якому надав письмові пояснення щодо взаємовідносин із вказаними контрагентами та додав копії первинних документів, складених в ході виконання господарських операцій.

Листом від 25.08.2016 р. № 19075/10/26-15-14-04-02 відповідач запропонував позивачу надати інформацію та її документальне підтвердження щодо формування податкового кредиту в сумі 567 116 грн. по взаємовідносинам із ПП «Грін-А Компані», що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року.

Позивач надав письмові пояснення та копії первинних документів по взаємовідносинам із ПП « Грін -А Компані» листом від 05.09.2016 р. № 850.

За результатом розгляду наданих позивачем письмових пояснень та документів, відповідачем видано наказ від 10.10.2016 р. № 6337 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АКЦ» відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» за період з 01.01.2016 по 31.05.2016.

На підставі зазначеного наказу та направлень від 11.10.2016 р. №№ 727/26-15-14-07-02, 726/26-15-14-07-02 посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складено акт від 24.10.2016 р.№ 173/26-15-14-07-02-10/37725479.

Відповідно до висновків вказаного акта контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «АКЦ» підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 746 850,00 грн. та пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 262 718,00 грн.

На підставі акта перевірки від 24.10.2016 р. № 173/26-15-14-07-02-10/37725479 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.11.2016:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 933 563,00 грн., в тому числі основний платіж - 746 850,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 186 713,00 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 394 077,00 грн., в тому числі основний платіж - 262 718,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 131 359,00 грн.

Позивач оскаржив вказані рішення в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 30.12.2016 р. № 28528/0/99-99-11-01-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи такі податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У п.п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.п. 138.1, 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із:витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, а також господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що реальність операцій позивача з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» підтверджується відповідними первинними документами, про що було зазначено вище.

Крім того, матеріалами справи підтверджується господарська мета вчинення спірних операцій між позивачем і зазначеними контрагентами, відповідність таких операцій видам його економічної діяльності і їх економічне обґрунтування.

Також апеляційний суд відзначає, що ГУ ДФС України вже перевіряло господарські взаємовідносини ТОВ «АКЦ» з ПП «Грін-А Компані», які здійснювались відповідно до вищезазначених договорів, у ході попередньої документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АКЦ», за результатами якої було складено акт від 11.10.2016 р. № 246/26-15-14-04-04/37725479 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2016 р. № .

При цьому, таке ППР було оскаржене ТОВ «АКЦ» у судовому порядку та постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 р. у справі № 826/1496/17, яка набрала законної сили 19.03.2018 р., визнано протиправним і скасовано.

Разом з тим, у зазначеному судовому рішенні суд встановив, зокрема, реальність господарських взаємовідносин ТОВ «АКЦ» з ПП « Грін - А Компані» в ході виконання договорів від 10.03.2016 №04/А10, від 14.03.2016 №ФП/А14, від 10.03.2016 №ФП/А10, від 04.03.2016 №ФП/А04, від 11.03.2016 №04/А11, а також встановив, що первинні документи, складені в ході виконання цих договорів відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, що вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки податкового органу щодо фіктивності операцій позивача з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апелянта на те, що операції позивача з ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» відображені лише на папері та є фіктивними, ґрунтуються на припущеннях, які відповідно до вимог ст. 242 КАС України не можуть бути покладені в основу судового рішення, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

Посилання апелянта на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 30.03.2017 №752/13745/16к, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців) щодо ПП «Вирпул Прайс», апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаному вироку не надано жодної оцінки операціям позивача з будь-яким з його контрагентів (ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач») у спірних операціях, а операції з ПП «Вирпул Прайс» не мають жодного відношення до предмету цього спору і відповідачем взагалі не надано жодних доказів вчинення позивачем будь-яких операцій (або їх документування, як стверджує податковий орган) з таким підприємством.

Твердження апелянта про те, що поясненнями посадових осіб вказаних підприємств підтверджується, що вони не брали участь у здійсненні їх господарської діяльності і що такі юридичні особи були створені лише для документального оформлення транзитних операцій, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не надано вироку суду, яким би було встановлено фіктивність безпосередньо операцій між позивачем і ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач», зокрема у період, що є спірним у цій справі.

Крім того, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 р. в апелянта було витребувано інформацію щодо наявності кримінальних провадження та судових вироків у відношенні посадових осіб ТОВ «Експрес-Будсервіс», ПП «Грін-А Компані», ПП «Аеропостач» та відповідні докази, але таких доказів суду не надано.

Також судова колегія звертає увагу, що відповідачем не доведено, що між позивачем та зазначеним контрагентом мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на формальне оформлення господарських операцій без їх фактичного вчинення для отримання податкових вигід.

Разом з тим, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 р. по справі № 816/809/17, від 13.03.2018 р. по справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 р. (2009 р., заява № 3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним

У рішеннях від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», від 10 березня 2010 року у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Доводи апелянта про те, що контрагенти позивача не мають технічних та людських (трудових) ресурсів для виконання задокументованих позивачем спірних операцій, також не підтверджуються жодними доказами. При цьому, відповідачем не доведено й те, що відповідні контрагенти позивача не залучали третіх осіб для виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено зворотного.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: