Справа № 480/4079/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. Справа № 480/4079/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Собина П.М.

представника відповідача Давиденко О.В .

представника відповідача Бітюков Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні та в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019, суддя С.М. Гелета, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, Суми, Сумська область, 40000 , повний текст складено 31.05.19 по справі № 480/4079/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області третя особа Начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко Микола Миколайович

про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі -відповідач, ГУ НП України в Сумській обл.), третя особа: начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М., в якому просив визнати протиправними дії т.в.о. начальника ГУ НП в Сумській обл. Лушпієнко М.М. щодо видачі наказу "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Краснопільського відділення поліції" від 27.08.2018 № 1579 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; скасувати наказ ГУ НП в Сумській обл. від 27.08.2018 № 1579; поновити на посаді слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській обл. з 27.08.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018 у справі № 591/5058/18, яким спростовано висновок гаявності відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, закрито провадження у справі в зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Суд першої інстанції взяв до уваги тількит висновок № 3590 від 21.08.2018, покази ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який фактично є заінтересованою особою та не взяв до уваги рішення, яке є обов`язковим. Також в підтвердження необгрунтованості прийнятого рішення, позивач послався на добровільність надання зразків експертного дослідження 22.08.2018.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 відкрито провадження по справі № 480/4079/18.

22 серпня 2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилаючись на ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначив, що судом першої інстанції враховані фактичні обставини, встановлені в постанові Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018 у справі № 591/5058/18 у відповідності до вимог вказаної норми. Відповідач послався на постанову Верховного Суду від 07.03.2019 у справі № 819/736/18 та зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий у передбаченому законом порядку, у строки, порядку і спосіб, передбачений чинним законодавством.

Ухвалою колегії суддів від 05.09.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Сумському окружному адміністративному суду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Наказом ГУНП в Сумській обл. від 21.08.2018 №1063 призначено та проведено службове розслідування відносно ОСОБА_1 за фактом наїзду на двох пішоходів, які перетинали проїздну частину по регульованому пішохідному переходу на зелене світло світлофора, отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані до лікувальних закладів.

Наказом ГУНП в Сумській обл. від 21.08.2018 №446о/с відкликано позивача із відпустки з 22.08.2018 у зв`язку із крайньою необхідністю, про що його було повідомлено, складено акт від 21.08.2018 про відмову від ознайомлення з наказом № 446о/с від 21.08.2018, заперечення ОСОБА_1 про застосування аудіо та відео фіксації. Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення за фактом ДТП з потерпілими, з посиланням на ст. 63 Конституції України, заперечував проти застосування аудіо та відео фіксації, про що складено акт від 21.08.2018.

23 серпня 2018 року затверджено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участі слідчого слідчого відділення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, реєстрації в ЄРДР відомостей про скоєні ОСОБА_1 кримінальне правопорушення, повідомлення про підозру та порушення службової дисципліни.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 21.08.2018 о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 ознаків алкогольного сп`яніння з місця ДТП його доставлено до Сумського обласного наркологічного диспансеру. Від проходження медичного огляду позивач відмовився, складено відповідний акт. За фактом ДТП 21.08.2018 слідчим відділом Сумського ВП внесено відомості до ЄРДР під №0002736 за ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), і в подальшому позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України. 22.08.2018 прокуратурою Сумської області визначено підслідність кримінального провадження, і в подальшому передано для проведення подальшого досудового розслідування до слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області, яким проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 04.07.2018 за ч. 3 ст. 368 КК України та об`єднано в одне кримінальне провадження. За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження 22.08.2018 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 286 КК України. 23.08.2018 Зарічний районним судом м.Суми позивачу обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів контролю.

Наказом №157 від 27.08.2018 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції у дисциплінарному порядку.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Краснопільського відділення поліції» від 27.08.2018 №1579 в частині, що стосується ОСОБА_1 прийнятий в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ст. 19 вказаного Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п. 4 розд. ХІ Закону № 580 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами п. 9 розд. ІІ Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону № 580 передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).

Фактичною підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стали висновки комісії службового розслідування про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилася у ігноруванні завдань та обов`язків визначених посадовою інструкцією, Присяги працівника поліції, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 1,7 Дисциплінарного статуту, ст. 3 п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, негідну поведінку у позаслужбовий час, яка не відповідає високому званню працівника поліції, у частині обов`язку бути прикладом у дотриманні громадського порядку та беззаперечному дотриманні законодавства, зокрема, відмову 21.08.2018 від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, що дозволяло зняти підозру (звинувачення) у керуванні транспортним засобом у такому стані, допущенні порушення вимог п. 1.16 наказу ГУ НП від 30.05.2018 №723 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни у підрозділах ГУНП в Сумській обл. та профілактики надзвичайних подій за участі поліцейських».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом.

Так, відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (ст. 5 Дисциплінарного статуту)

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку. (ст. 14 Дисциплінарного статуту)

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу (далі - особи РНС) органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначено в Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.5, 2.6 цієї Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до 6.2.2 пункту 6.2 розд. VI цієї Інструкції факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування <…>.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1413/27858), передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6-7 розд. 1 Інструкції № 1413/27858 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п. 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно з п. 9 розд. ІІ Інструкції № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 1 розд. І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179): ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

За змістом п. 5 розд. І Правил №1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з п. 1 розд. ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; <…> поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати <…>.

Приписами п. 3 розд. IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 15.08.2018 позивачем підписано та отримано пам`ятку, у якій зазначалося про заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відносно працівників, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення із служби в НП України.

Разом з тим, за наявності обґрунтованих підозр щодо сильного алкогольного сп`яніння після скоєння ДТП, позивач відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, чим не спростував відповідну підозру щодо алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на обставини справи, з урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Знаходження позивача у відпустці не спростовує факт того, що він перебуває на службі в правоохоронному органі, є діючим співробітником поліції, зокрема, слідчим, який ознайомлений із пам`яткою-попередженням працівника НП України. Посилання в апеляційній скарзі на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2018, колегія суддів вважає такими, що не спростовують факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах адміністративного провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Посилання апелянта, в підтвердження необгрунтованості прийнятого щодо нього рішення, на добровільність надання останнім зразків експертного дослідження 22.08.2018, колегія суддів, враховуючи вимоги п. 9 розд. ІІ Інструкції № 1413/27858, вважає необгрунтованими, з огляду на час скоєння проступку (21.08.2019).

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування в іншій частині.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 по справі № 480/4079/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 17.10.19.