Справа № 460/950/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8775/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 21.06.2019) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701 та №0-1701, згідно з якими збільшено грошове зобов`язання позивача на загальну суму 45441,08 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №0-1701 від 22.02.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік в розмірі 5463,50 грн; №0-1701 від 22.02.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік в розмірі 9765,43 грн; №0-1701 від 22.02.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік в розмірі 545,42 грн; №0-1701 від 22.02.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік в розмірі 15711,99 грн; №0-1701 від 22.02.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік в розмірі 9530,88 грн. В частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області №0-1701 та №0-1701 від 22.02.2019 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку та просило скасувати його, і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до даних АІС «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 , як за власником, обліковуються нежитлові приміщення: будівля авто вагової площею 58,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 23527203); будівля корівника площею 1688,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 23527308); адмінбудівля площею 385,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 26173426); їдальня площею 90 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 26177265); будівля ворохосушилки площею 587 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 23526843Д); будівля зерноскладу площею 1024 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 23527409); будівля зерноскладу площею 1049,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 23526980).

Отже, право власності за вказаними об`єктами нежитлової нерухомості зареєстроване за фізичною особою ОСОБА_1 , а не за юридичною особою - Фермерське господарство «АВМ-С».

Згідно відомостей Державного реєстру прав на нерухоме майно вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровані саме за фізичною особою ОСОБА_1 , а не за юридичною особою ФГ «АВМ-С», яке є сільськогосподарським товаровиробником.

ГУ ДФС у Рівненській області винесено фізичній особі ОСОБА_1 , як власнику об`єктів нежитлової нерухомості, податкові повідомлення-рішення від 22.02.2018 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 4696, 00 грн, №35084-50 на суму 8393, 60, №35085-50 на суму 468,80 грн, №35086-50 на суму 13504,80 грн, №35087-50 на суму 8192, 00 грн,№35088-50 на суму 3092,40 грн, №35089-50 на суму 720,00 грн.

Статтею 7 ПК України передбачено, що під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

Відповідно п. 30.1. ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно з п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Частиною «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

З метою застосування норм п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000), належать до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Враховуючи зазначене, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, що використовуються ними для виробництва сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином апелянт зазначає, що дія частини «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу розповсюджується лише на будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників які є власниками об`єктів нерухомості.

Згідно п. 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Отже, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно, передбаченої п.п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 сг. 266 ПК України у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) платник податку має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України «Про фермерське господарство» майно фермерського господарства належить йому на праві власності

З огляду на надану інформацію із АС «Податковий блок» в якій викладені відомості Державного реєстру прав на нерухоме майно власником об`єктів нерухомості (будівля авто вагової, будівля корівника, адмінбудівля, їдальня, будівля ворохосушилки, будівля, зерноскладу, будівля зерноскладу) є не юридична особа-сільськогосподарський товаровиробник ФГ «АВМ-С», а фізична особа - ОСОБА_1 , до якої неможливо застосувати пільгу, передбачену частиною «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу в силу вимог п. 30.1. ст.30 ПК України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить: з 21.01.2009 їдальня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 90 кв.м.; з 05.06.2008 будівля ворохосушилки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 587 кв.м.; з 05.06.2008 будівля автовагової, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 58,6 кв.м.; з 21.01.2009 адмінбудівля, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 385,3 кв.м; з 05.06.2008 будівля корівника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 1668,1 кв.м.; з 05.06.2008 будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 загальною площею 1049,2 кв.м., з 05.06.2008 будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 1024 кв.м.(а.с.115-127).

22.02.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкові повідомлення-рішення №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701 та №0-1701 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст.266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік у загальній сумі 45441,08 грн.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 належить право приватної власності на земельну ділянку на території Великопільської сільської ради Березнівського району Рівненської області, площею 2,28 га, що має цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки №951 від 18.12.2018 Великопільської сільської ради Березнівського району Рівненської області Тхорик І .І. в особистому підсобному господарстві утримує 25 голів свиней.

Також судом першої інстанції з`ясовано, що ОСОБА_1 є засновником та власником Фермерського господарства «АВМ-С», в якому його частка становить 100 % та його майновий внесок складається з будівлі їдальня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; будівлі ворохосушилки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; будівлі автовагової, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; адмінбудівлі, що знаходиться за АДРЕСА_1 ; будівлі корівника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 будівлі зерноскладу, що знаходиться за АДРЕСА_4 та будівлі зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги судом першої інстанції вірно враховано, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, яким, зокрема, викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України та введено новий податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пунктом «ж» підпункті 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування: «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності».

Буквальний зміст цього пункту свідчить на користь того, що звільняється від оподаткування саме об`єкт, і саме такий, який має відповідне цільове призначення. Тобто звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності.

Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є приналежність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику.

Суд першої інстанції врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справах №806/2461/17 та №806/2676/17, що системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є, зокрема, те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами «е» та «і», на відміну від пункту «є». Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Згідно положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Суд вірно зазначив, що такі об`єкти нежитлової нерухомості, як будівля ворохосушилки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; будівля автовагової, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; будівля корівника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 та будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 кваліфікуються як споруди сільськогосподарського призначення. А будівля їдальня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та адмінбудівля, що знаходиться за АДРЕСА_1 до споруд сільськогосподарського призначення не відносяться.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що визначення сільськогосподарського товаровиробника, як юридичної особи, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, наведене у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, застосоване бути не може, позаяк воно прямо передбачене лише для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу, тобто виключно для застосування такого спеціального податкового режиму, як спрощена система оподаткування, обліку та звітності.

Закон України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» №2238-III від 18.01.2001, сільськогосподарським товаровиробником називає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно Закону України «Про сільськогосподарський перепис» №575-VI від 23.09.2008 виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності. В свою чергу, домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких із цих стосунків, або перебувати і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Суд вірно вважав, що ОСОБА_1 вважається сільськогосподарським товаровиробником.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, №0-1701, підлягають скасуванню, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості, а саме: будівля ворохосушилки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; будівля автовагової, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; будівля корівника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 та будівля зерноскладу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу вимог пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, як такі що мають сільськогосподарське призначення та належать сільськогосподарському товаровиробнику.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 №0-1701 та №0-1701 прийняті контролюючим органом у межах, на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а тому не підлягають скасуванню, оскільки будівля їдальня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та адмінбудівля, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 як сільськогосподарському товаровиробнику, вони не призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не відносяться до споруд сільськогосподарського призначення.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а тому вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року по справі № 460/950/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

В.В. Гуляк

повний текст складено 16.10.2019