Справа № 826/12512/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2019 року №826/12512/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доМіністерства оборони України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 12 червня 2015 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, оскільки йому в червні 2015 року установлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 16.06.2015 серії АВ №0187579. Позивач також звернув увагу, що нормами законодавства, якими визначено порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги не встановлено обов`язковості подання до Міноборони України довідки органів МСЕК про встановлення відсотка втрати працездатності при поданні документів для призначення одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання (письмове провадження) та запропоновано відповідачеві протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив та відповідні докази.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив про безпідставність вимог ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, та зазначив, що позивачу було вперше встановлено інвалідність через 20 років після звільнення зі строкової служби, а тому право на отримання у позивача одноразової грошової допомоги - відсутнє, крім того, позивачем не було надано документів про причини та обставини поранення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

За даними довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0187579 від 16.06.2016 за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причиною якої, зазначено поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 04 квітня 2013 року №803, підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 по справі №760/18281/16-а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Суд постановив: визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 та зобов`язав Міністерство оборони України (Департамент фінансів) розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності під час виконання обов`язків військово служби та прийняти відповідне рішення.

08 грудня 2017 року рішенням №126, оформленим протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, з тих причин, що заявником не подано довідку органів МСЕК про встановлення відсотка втрати працездатності, що унеможливлює визначення розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Вважаючи протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, останній звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правове регулювання відносин між державою і громадянином України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XIІ), визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема Розділом II цього Закону встановлені права військовослужбовців, щодо грошового забезпечення.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06 квітня 2017 №2004-VIIII (далі Закон № 2004-VІІІІ) доповнено ст.162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом б ч. 1 статті 162 цього ж Закону, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на нього поширюється дія Закону №2011-XIІ.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232 - XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як зазначено судом вище, відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З матеріалів справи вбачається, що відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 полягає виключно в тому, що позивачем не подано довідку органів МСЕК про встановлення відсотка втрати працездатності, що унеможливлює визначення розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, при цьому, інші обставини, на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, станом на час прийняття рішення засідання комісії від 08.12.2017 не були підставою для відмови, що вбачається з копії витягу з протоколу.

Так, суд відхиляє доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, оскільки зазначені обставини не слугували підставою для відмови у прийнятті рішення про відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, такі підстави не були покладені в основу рішення комісії Міністерства оборони України, водночас, відповідачем не враховані вимоги вищевказаної ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей , якою встановленні розміри одноразової грошової допомоги».

Відтак, оскільки відповідачем не враховані вимоги ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою встановленні розміри одноразової грошової допомоги, при цьому, будь-яких інших законних підстав для відмови позивачу у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги відповідачем у рішенні зазначено не було, суд приходить до висновку, що рішення Міністерства оборони України зазначене у витягу з протоколу №126 від 08.12.2017 про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час обов`язку військової служби, є протиправним та враховуючи, приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та скасувати зазначене рішення.

Отже, враховуючи, що відповідачами не доведено правомірності своїх дій щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи встановлені судом обставини, на переконання суду, належним та достатнім способом захисту прав ОСОБА_1 , з урахуванням приписів статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 12 червня 2015 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України "Про судовий збір".

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст.241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум №126 від 08.12.2017 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби.

3. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

4. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 12 червня 2015 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахування висновків суду, викладених в даному рішенні.

5. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа