Справа № 280/1699/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1699/19

головуючий суддя І інстанції Бойченко Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року в адміністративній справі № 280/1699/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 25 протоколу № 26 від 22.03.2019 року засідання комісії Міністерства оборони України з Розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» у розмірі 217500.00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування позивач зазначає, що відсутність документа про причини та обставини травми не може слугувати підставою для відмови в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки з наданих позивачем документів, а саме: з Витягу з протоколу засідання Центрально-військової лікарської комісії МОУ № 2304 від 25.05.2016 року вбачається, що осколкові поранення правої ноги колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії. Зауважено, що оскільки відповідач не зазначив конкретно який саме документ не надано позивачем для умов підтвердження причин та обставин травми, а законодавством не визначено форму цього документу, на думку позивача, всі необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги були надані відповідачу. Також, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин отримання позивачем поранення саме під час виконання обов`язків військової служби.

Міністерством оборони України було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в період з 21.06.1983 по 02.08.1985 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді механіка-водія та брав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, про що свідчить довідка від 17.06.2016 №105, видана Кам`янка-Дніпровським районним військовим комісаріатом.

Згідно Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 26.04.2016 року № 1091/Ж, при огляді позивача виявлено рубець по внутрішньому краю правої стопи, який є наслідком загоєння рани, що могла утворитися внаслідок осколочного поранення внаслідок розривної дії снаряду та могло бути спричинене в період проходження служби, під час виконання бойових дій у 1984 році.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.05.2016 №2304 встановлено, що позивач має осколкове поранення правої ноги…та захворювання: Дегенеративно-дистрофічні враження поперекового відділу хребта, пролапси дисків…протрузії дисків…ретролістез…вертеброгенна радикулопатія….

06.07.2016 комісією МСЕК позивачу встановлено IІI групу інвалідності у зв`язку з пораненням, захворюванням, так, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується копією довідки серії АВ №0679032.

16.12.2016 позивач отримав посвідчення інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_3 , яке підтверджує право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Позивач звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату з заявою про направлення до Міністерства оборони України його особистих документів для прийняття рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 925, проте документи повернуто на доопрацювання.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07.11.2018 по справі № 318/2271/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та, серед іншого, зобов`язано Міністерство оборони України розглянути документи позивача та прийняти протокольно оформлене рішення щодо можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

На виконання рішення суду, відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.03.2019 № 36, пунктом 25 якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав ненадання документу, що свідчить про причини та обставини отримання травми, наявність якого передбачено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Вважаючи рішення відповідача в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності протиправним позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано на розгляд комісії відповідача документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, відтак у відповідача відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, відображеній в постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, у контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що виписка з акту огляду МСЕК вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце під час проходження військової у країнах, де велись бойові дії.

Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 25.05.2016 № 3121, діагноз постановлений на підставі висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №1091/ж від 26.04.2016 року, у якому відомості про обставини поранення, встановлені зі слів позивача.

Архівні довідки, долучені до матеріалів справи (від 21.11.2016 №6/3/0-477 та від 13.09.2016 №6/3/0-324) підтверджують лише лікування позивача з приводу вірусного гепатиту А з 24.07.1984 по 24.08.1984. Однак, обставин отримання поранення та захворювань, зазначених у Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.05.2016 № 2304 вони не підтверджують.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надав відповідачу документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії Міноборони, виписка з акту огляду МСЕК, та архівні довідки, не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач за наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 документів прийняв правомірне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від від 14.06.2019 року в адміністративній справі № 280/1699/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко