Справа № 360/3764/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3764/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Вакуленка А.В.,

представників сторін: не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Біловодське ОУПФУ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Біловодського ОУПФУ щодо неврахування до загального страхового та пільгового стажу роботи періоду роботи позивача з 01.01.1990 по 31.12.1997 на посаді електрозварник 4 розряду плавильного цеху Спільного підприємства «Інтерсплав»; з 04.08.1982 по 25.04.1983 на посаді електрозварника 3 розряду «Довжанського шахтобудівельного управління Трест «Свердловськшахтобуд»; з 11.09.1986 по 29.12.1989 на посаді електрозварника ручної зварки 3 розряду у «Донбаському ремонтно будівельному спеціалізованому управлінні тресту «Укрцветметремонт»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського ОУПФУ від 17.07.2019 № 3952/03-18 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Біловодське ОУПФУ врахувати до загального страхового та пільгового стажу роботи період роботи з 01.01.1990 по 31.12.1997 на посаді електрозварник 4 розряду плавильного цеху Спільного підприємства «Інтерсплав»; з 04.08.1982 по 25.04.1983 на посаді електрозварника 3 розряду «Довжанського шахтобудівельного управління Трест «Свердловськшахтобуд»; з 11.09.1986 по 29.12.1989 на посаді електрозварника ручної зварки 3 розряду у «Донбаському ремонтно будівельному спеціалізованому управлінні тресту «Укрцветметремонт»;

- зобов`язати Біловодське ОУПФУ здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 10.04.2019 з урахуванням до загального та пільгового страхового стажу періодів роботи з 04.08.1982 по 25.04.1983, з 11.09.1986 по 29.12.1989; з 01.01.1990 по 31.12.1997.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2019 році позивачеві виповнилось 55 років, що дає підстави скористатися правом на оформлення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням того, що загальний стаж роботи позивача складає 37 років 0 місяців 24 дні, з них 22 роки 7 місяців 29 днів стаж роботи електрозварником, що відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Стаж підтверджується трудовою книжкою.

09.04.2019 позивач звернувся до Біловодського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії, і наприкінці липня отримав рішення від 17.07.2019 № 3952/03-18 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність загального та пільгового стажу у зв`язку з тим, що відповідач не враховує до стажу роботи спірні періоди роботи з 04.08.1982 по 25.04.1983, з 11.09.1986 по 29.12.1989; з 01.01.1990 по 31.12.1997 через виправлення в даті наказу, нерозбірливий запис наказу про звільнення та ненадання підприємством документів на перевірку. За підсумками відповідача, загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців 12 днів, стаж роботи електрозварником на автоматичних та напіватоматичних машинах становить 11 років 0 місяців 17 днів.

На думку позивача, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 трудовий стаж складає 37 років 0 місяців 24 дні, з них 22 роки 7 місяців 29 днів стаж роботи електрозварником. Відомості про проведення атестації робочих місць в трудовій книжці внесені з дотриманням вимог графи 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а отже право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до пункту 4 постанови КМУ від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Позивач як особа, на яку не покладено обов`язок щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальності за неправильність, неточність або неповноту внесених до трудової книжки відомостей, тому виправлення або нечіткі записи в трудовій книжці не можуть бути підставою для відмови відповідачем в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та незарахування до страхового стажу періодів роботи, бо така бездіяльність щодо неврахування певних періодів роботи до страхового стажу і як наслідок прийняття рішення щодо відмови у призначенні пенсії з боку відповідача є протиправною та позбавляє права на гарантований державою соціальний захист.

Відповідач як орган, що призначає пенсію, після надходження заяви про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зобов`язаний був повідомити позивача про недостатність поданих документів для зарахування страхового стажу, надати допомогу в одержанні документів, які б підтвердили спірні періоди роботи. Враховуючи, що підприємства, на яких позивач працював в той час, були розташовані в м. Свердловськ, яке наразі є окупованим, що позбавляє можливості надати уточнюючі довідки, які б визнавались на території підконтрольній українській владі, запропонував би підтвердити страховий та пільговий стаж поясненнями свідків, які знають позивача по спільній роботі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, а тому звернувся до суду для захисту свої прав.

18.09.2019 за вх. № 47830/2019 через відділ діловодства та обліку звернення громадян надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 136-137), у якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач звернувся 10.04.2019 до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до документів, які були надані для розгляду, відповідачем встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 25 років 5 місяців 12 днів, що не відповідає вимогам пункту 1 статті 26 Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На зворотному боці заяви про призначення пенсії від 10.04.2019 міститься запис, в якому заявник повідомлений про те, що періоди з 04.08.1982 по 25.04.1983 та з 01.01.1990 по 31.12.1997 не буде зарахований до страхового стажу у зв`язку з не можливістю надання уточнюючих довідок.

При прийомі документів, для призначення пенсії позивач надав: 1) особисту заяву від 10.04.2019; 2) копію трудової книжки від 04.08.1982 серія НОМЕР_2 ; 3) копію паспорта та ідентифікаційного коду; 4) копію атестату про навчання № 316958 від 16.07.1982; 5) копію військового квитку НУ НОМЕР_3 9013544 від 24.06.1986; 6) довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 516 від 20.12.2013; 7) довідку про заробітну плату № 791 від 19.12.2013; 8) довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території № 920- від 10.04.2019.

Загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців 12 днів, стаж електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах становить 11 років 5 місяців 17 днів.

До загального стажу роботи неврахований період роботи: з 04.08.1982 по 25.04.1983, у зв`язку з нерозбірливим записом наказу на звільнення, довідки, підтверджуючої запис, не надано; з 01.01.1990 по 31.12.1997 у зв`язку з тим, що в даті наказу № 266 від 29.12.1989 виправлення.

На підставі акта № 539/1 від 04.07.2019 про підтвердження пільгового стажу роботи позивачу на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат період роботи з 11.09.1986 по 29.12.1989, не підтверджений у зв`язку з не наданням підприємством документів на перевірку.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 4.3 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого поста правління Пенсійного фонду України від 25.1 1.2005 р. № 22-1 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного загального пільгового стажу.

Також позивач звернув увагу суду що відповідно до ст. 2 Закону України Про особливості державної політики, із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях (від 18.01.2018 № 2268-ЛП) діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним, і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасове окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Таким чином довідки, що додані в якості додатків до екземпляру адміністративного позову для відповідача, № 3187, № 3188, № 3190, №3191, № 3192, № 3193, № 3194, № 3196, № 3198, № 3199, № 3202 від 09.07.2019, які видані на тимчасово окупованій території Архивным отделом Администрации города Свердловска и Свердловского района Луганской Народной Республики (назва мовою оригіналу), взяти до уваги для призначенні пенсії їх не можливо.

На підставі викладеного позивач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 26.09.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; витребувано від ОСОБА_1 та Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області інформацію про те, чи подавалися ОСОБА_1 на виконання положень пункту 1.7 Порядку № 22-1 до Біловодського ОУПФУ Луганської області будь-які документи протягом трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, та надати суду вказані документи (за наявності); чи пропонувалося відповідачем ОСОБА_1 надати довідки на підтвердження спірного пільгового стажу (арк. спр. 176-177).

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр. 190,191).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 8,9), має статус внутрішньо переміщеної особи, відповідно до довідки № 920- від 10.04.2019 (арк. спр. 10), 10.04.2019 звернувся до Біловодського ОУФПУ із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. На зворотньому боці заяви про призначення пенсії від 10.04.2019 міститься запис, в якому заявник повідомлений про те, що періоди з 04.08.1982 по 25.04.1983 та з 01.01.1990 по 31.12.1997 не буде зарахований до страхового стажу у зв`язку з не можливістю надання уточнюючих довідок (арк. спр. 138)

До заяви про призначення пенсії позивач додав: 1) копію паспорту; 2) копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; 3) копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 4) трудову книжку; 5) копію військового квитка НУ НОМЕР_5 ; 6) копію диплому про навчання Г № НОМЕР_6 ; 7) довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 791 від 19.12.2013; 8) документи про стаж № 516 від 20.12.2013 з додатками; 9) заяву про спосіб виплати пенсії (арк. спр. 139).

Рішенням від 17.07.2019 № 3952/03-18 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного загального пільгового стажу з посиланням на відсутність загального та пільгового стажу у зв`язку з тим, що відповідач не враховує до стажу роботи спірні періоди роботи з 04.08.1982 по 25.04.1983, з 11.09.1986 по 29.12.1989; з 01.01.1990 по 31.12.1997 через виправлення в даті наказу, нерозбірливий запис наказу про звільнення та ненадання підприємством документів на перевірку. За підсумками відповідача, загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців 12 днів, стаж роботи електрозварником на автоматичних та напіватоматичних машинах становить 11 років 0 місяців 17 днів (арк. спр. 17-18).

Дослідженням копії протоколу призначення пенсії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії встановлено, що загальний страховий стаж позивача відповідачем визначено 25 років 05 місяців 12 днів (арк. спр. 171).

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірним питанням у даній справі є наявність чи відсутність правомірних підстав для незарахування відповідачем при призначенні позивачу пенсії періодів роботи з 04.08.1982 по 25.04.1983, з 11.09.1986 по 29.12.1989; з 01.01.1990 по 31.12.1997.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Згідно із паспортом громадянина України серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 ( НОМЕР_8 .спр. 8), тобто станом на 10.04.2019 (дата звернення з заявою про призначення пенсії) йому виповнилося 55 років.

У оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що загальний стаж роботи складає 25 років 5 місяців 12 днів, стаж роботи електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах становить 11 років 17 днів, тобто внаслідок незарахування певних періодів роботи до загального та пільгового стажу, на думку відповідача, загального та пільгового стажу недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 04.08.1982 по 25.04.1983 у трудовій книжці НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача, містяться такі записи:

1) Запис № 1 04.08.1982 прийнятий електрозварником 3 розряду, наказ № 147/к від 10.08.1982;

2) Запис № 2 25.04.1983 звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії, наказ від 26.04.1983.

Номер наказу про звільнення написаний нерозбірливо, запис про звільнення засвідчено печаткою Довжанського шахтобудівного управління (арк. спр. 13).

У трудовій книжці НОМЕР_9 -ІІ № НОМЕР_10 , виданої на ім`я позивача, містяться такі записи щодо періоду роботи з 11.09.1986по 29.12.1989 та з 01.01.1990 по 31.12.1997:

1) Донбаське ремонтно-будівельне спеціалізоване управління треста «Укрцветремонт»:

- запис № 4 11.09.1986 прийнятий ел. зварником ручної зварки 3 розряду на Свердловську дільницю № 10 при Свердловському заводі алюмінієвих сплавів наказ № 10 від 28.08.1986;

- запис № 5 01.12.1989 присвоєно 4 розряд електрозварника ручної зварки на тій же ділянці з повним робочим днем в цехах Свердловського заводу алюмінієвих сплавів, наказ № 242 від 17.11.1989;

- запис № 6 29.12.1989 звільнено за ст. 36 п. 5 КЗпП УРСР, за переводом до спільного підприємства «Інтерсплав» за погодженням між керівниками, наказ № 202 від 29.12.1989;

2) Спільне радянсько-іспанське підприємство «Інтерсплав»:

- запис № 7 01.01.1990 прийнято ел. зварником 4 розр. Плавильного цеху за переводом з укладанням строкового трудового договору, наказ № 266к від 29.12.89;

- запис № 8 від 06.04.1991 присвоєно 5 розряд ел. зварника, наказ № 6 від 06.06.1991;

- запис № 9 18.07.1997 на підставі атестації робочих місць, професію електрозварника віднесено до Списку № 2, наказ № 296 від 18.07.1997;

- запис № 10 11.03.2002 звільнений за ст. 36 п. 5 КЗпП України за переводом до ТОВ «Тамко», наказ від 11.03.2002 № 77к (арк.спр. 14).

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 вищезазначеної Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Щодо посилань відповідача у відзиві на неможливість зарахування спірних періодів роботи позивача до загального стажу з підстав того, що в трудовій книжці позивача нерозбірливий запис про звільнення, та у дату наказу внесені виправлення, суд зазначає, що п. 2.6 Інструкції № 58 встановлено, що разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Зазначаючи про виникнення сумнівів у відповідача щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підтверджуючих довідок не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідній роботі, а не правильність записів у трудовій книжці, зокрема, виправлення у даті наказу та нечітко зазначений номер наказу.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Щодо доводів відповідача про неврахування до пільгового стажу періоду роботи з 11.09.1986 по 29.12.1989 на підставі акту № 539/1 від 04.07.2019 про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 на АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», яким не підтверджено зазначений період роботи у зв`язку з ненаданням підприємством документів на перевірку, суд зазначає, що в матеріалах пенсійної справи наявна довідка Запорізького виробничого алюмінієвого комбінату від 20.12.2013 № 516, якою підтверджено, що ОСОБА_1 працював постійно і безпосередньо повний робочий день в Донбаському РБСУ тресту «Укрцветремонт» у період з 11.09.1986 по 29.12.1989 за професією електрозварника ручного зварювання (арк. спр. 157).

Ненадання підприємством на перевірку документів не свідчить беззаперечно про неправомірність виданої 20.12.2013 довідки, видача якої АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» не заперечується.

Також на підтвердження трудового стажу за період з 01.01.1990 по 11.03.2002 позивачем надано довідки від 03.09.2013 №№ 139, 140, 141, 142, видані спільним підприємством «Інтерсплав» (арк. спр. 19-22) та архівні довідки від 09.07.2019 №№ 3187, 3188, 3189, 3190, які засвідчені печаткою «архивного отдела администрации города Свердловска и Свердловского района Луганской народной республики» (арк. спр. 36-38), накази про проведення атестації робочих місць від 11.07.2001 № 293, від 18.07.1997 № 296, від 07.07.2006, від 09.07.2019, від 18.07.1997 № 296, від 23.06.1995 № 164 (арк.спр. 23-34, 45, 46, 47), історичну довідку від 09.07.2019 № 3196, копії особової картки, наказу про припинення трудового договору (контракту), наказу про прийом на роботу (арк.спрю 48-51).

Щодо посилань відповідача як на підставу незарахування періоду роботи на те, що довідки та документи, надані позивачем для підтвердження трудового стажу, видані підприємствами, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а у відповідності до відповідно до статті 2 Закону України Про особливості державної політики, із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним, і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасове окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи, суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен врахувати довідки від 03.09.2013 №№ 139, 140, 141, 142, видані спільним підприємством «Інтерсплав» (арк. спр. 19-22) та архівні довідки від 09.07.2019 №№ 3187, 3188, 3189, 3190, які засвідчені печаткою «архивного отдела администрации города Свердловска и Свердловского района Луганской народной республики» (арк. спр. 36-38), копії наказів про атестацію робочих місць, відомості в яких узгоджуються з відомостями, що містяться в трудовій книжці.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Окрім того, суд зазначає, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Надаючи оцінку дотриманню відповідачем порядку прийняття рішення, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи відповідач посилається на відсутність підтверджуючої довідки для підтвердження періоду роботи з 01.01.1990 по 31.12.1997.

Проте, у розписці-повідомленні не зазначено переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії і не пропонував позивачу у тримісячний строк з дня прийняття заяви надати відсутні документи (арк. спр. 52).

Доводи відповідача стосовно зазначення позивачем на зворотному боці заяви відомостей, що його повідомлено про те, що певні періоди роботи не будуть враховані до розрахунку пенсії у зв`язку з тим, що є виправлення в трудовій книжці та неможливістю надати підтверджуючу довідку, суд оцінює критично, оскільки це не нівелює обов`язку відповідача запропонувати надати документи, яких не вистачає.

З огляду на наведене, рішення від 17.07.2019 № 3952/03-18 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, та позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Біловодського ОУПФУ щодо неврахування до загального страхового та пільгового стажу роботи періоду роботи позивача з 01.01.1990 по 31.12.1997 на посаді електрозварник 4 розряду плавильного цеху Спільного підприємства «Інтерсплав»; з 04.08.1982 по 25.04.1983 на посаді електрозварника 3 розряду «Довжанського шахтобудівельного управління Трест «Свердловськшахтобуд»; з 11.09.1986 по 29.12.1989 на посаді електрозварника ручної зварки 3 розряду у «Донбаському ремонтно будівельному спеціалізованому управлінні тресту «Укрцветметремонт» та зобов`язання Біловодського ОУПФУ врахувати до загального страхового та пільгового стажу роботи зазначені періоди, а також про зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 10.04.2019 з урахуванням до загального та пільгового страхового стажу періодів роботи з 04.08.1982 по 25.04.1983, з 11.09.1986 по 29.12.1989; з 01.01.1990 по 31.12.1997, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б поршено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Оскільки відповідачем при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії не надавалася оцінка відомостям, що містяться в уточнюючих довідках від 03.09.2013 №№ 139, 140, 141, 142, виданих спільним підприємством «Інтерсплав» (арк. спр. 19-22) та архівних довідках від 09.07.2019 №№ 3187, 3188, 3189, 3190, історичній довідці, копіях наказів про атестацію, які засвідчені печаткою «архивного отдела администрации города Свердловска и Свердловского района Луганской народной республики» (арк. спр. 36-38), а вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією відповідача, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 10.04.2019 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, відповідач повинен обрахувати загальний та пільговий стаж позивача за даними трудової книжки, надавши оцінку відомостям, що містяться в уточнюючих довідках, виданих спільним підприємством «Інтерсплав», архівних довідках, які засвідчені печаткою «архивного отдела администрации города Свердловска и Свердловского района Луганской народной республики», наказах про атестацію робочих місць, історичній довідці, довідках ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», та вирішити питання про призначення пенсії з 21.02.2019, оскільки пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо пояснень свідків, долучених позивачем до матеріалів справи, суд зауважує, що пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому

числі колгоспі) або в одній системі.

Підтвердження пільгового стажу показанням свідків чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, загальний стаж роботи може бути підтверджено показаннями свідків, разом з тим, це відноситься до компетенції органів ПФУ, а в даному випадку суду не надано доказів, що свідки надавали показання відповідачу при розгляді заяви позивача від 10.04.2019.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 768,40 грн судового збору (арк. спр. 3).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (код за , Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, 77) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського об`єднаного Пенсійного фонду України Луганської області від 17 липня 2019 року № 3952/03-18 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10 квітня 2019 року за № 197, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об`єднаного Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя А.Г. Секірська