Справа № 0840/2711/18(ВО/280/9/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2711/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 р. (м. Запоріжжя, головуючий суддя Новікова І.В., судді Кисіль Р.В., Прасова О.О.) у справі №0840/2711/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

05 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії по інвалідності у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу, з врахуванням проведених виплат, на підставі п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду було мотивовано тим, що:

- позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.06.1986 по 19.12.1986 у складі в/ч НОМЕР_1 , але не під час проходження дійсної строкової служби;

- пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 прийнятий на реалізацію норми частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини 3 статті 59 вказаного Закону;

- позивач проходив дійсну строкову військову службу у період з 1960 по 1963, тому дія норми частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на нього не поширюється.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2018 - без змін.

27.05.2019 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 02.08.2018 р. за виключними обставинами. В обґрунтування заяви позивач посилався на рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 р. у задоволенні заяви позивача відмовлено. Ухвала мотивована тим, що:

- рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року не має зворотної дії у часі та не розповсюджується на правовідносини між сторонами, які виникли у червні 2018 року, тому у суду відсутні підстави для скасування рішення відповідача від 21.06.2018, яким ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії;

- за відсутності на момент виникнення спірних правовідносин у діях/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, який реалізує надані законодавством дискреційні повноваження, протиправної поведінки, суд не наділений повноваженнями приймати рішення замість зазначеного органу, оскільки за таких умов порушується принцип розподілу влади;

- фактичні обставини справи свідчать про те, що з 25.04.2019, з дати втрати чинності положеннями ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової», позивач має право на звернення з заявою до територіального органу Пенсійного фонду, в якому позивач перебуває на обліку, для вирішення питання призначення пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У разі ж не виконання такого обов`язку Пенсійним фондом позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом;

- обов`язковою умовою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами за п. 1 ч. 5 статті 361 КАС України є те, що рішення суду ще не виконано. При розгляді заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення суду, судом не встановлено в даній справі рішення, яке підлягало виконанню та не було виконано.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач, зокрема зазначає, що рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року №1-р (ІІ)/2019, справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової служби», яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На думку позивача, наведені ним обставини для перегляду судового рішення за виключними обставинами відповідають змісту положень ст. 361 КАС України, якими не передбачено обмеження його права на перерахунок пенсії датою прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви позивача про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. за виключними обставинами в повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про заміну відповідача правонаступником у справі № 0840/2711/18 задоволено та замінено відповідача - Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач також надіслав до суду заперечення на апеляційну скаргу позивача, в якій зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України Про Конституційний Суд України" та резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) словосполучення «дійсної строкової», яке визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення,

Отже, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи втратило чинність 25.04.2019 року.

Зазначає, що позивач просить суд зобов`язати управління перерахувати пенсію з 01.10.2017 року. Проте, оскільки словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" втратило чинність 25.04.2019 року, то підстави для перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.10.2017 року відсутні.

Зазначає, що 26 червня 20/9 року постановою Кабінету Міністрів України № 543 було внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210 (далі - Порядок №1210), а саме абзац 1 пункту 9-1 викладено в такій реакції:

"За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

З моменту набрання чинності зазначеної постанови - з 01.07.2019 року пенсію ОСОБА_1 було перераховано, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 01.07.2019 рок та розмір пенсії після перерахунку становить 6636,50 грн.

Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вивчивши доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та заперечення відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач має інвалідність третьої групи, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

05 червня 2018 року позивач звернувся до Шевченківським ОУПФ України м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив провести перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням від 21 червня 2018 року №318/М-1 Шевченківським ОУПФ України м. Запоріжжя позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на тій підставі, що заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. за виключними обставинами в повному обсязі з огляду на таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я регламентовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (далі - Закон №796-XII).

Частиною 3 статті 59 Закону №796-XII, у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року №231-V, було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено лише одну категорію військовослужбовців, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас на час виникнення спірних правовідносин, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період, як визначення певної категорії серед всіх військовослужбовців, на яких розповсюджується норма статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 (справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнане неконституційним та таким, що втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У постанові від 18.07.2019 року у справі №816/105/18 та ухвалі від 23.01.2019 року у справі №820/2462/17 Верховний Суд, зокрема зазначив, що предметом розгляду судом першої інстанції були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 (справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), а тому суд першої інстанції, а також суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, могли застосовувати лише ті положення закону, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Частиною 6 ст. 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Із тексту положень п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України Верховний Суд дійшов висновку, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

У даному випадку рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2019 р. у справі №0840/2711/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов