Справа № 420/5983/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5983/19
УХВАЛА

15 жовтня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , телефон: (НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до: Міністерства оборони України (адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, , телефон: , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

про: визнання незаконним звільнення, поновлення на службі, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в якому позивач просить:

- визнати незаконним звільнення мене, ОСОБА_1 (1974 р.н.), (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), в Збройних Сил України, з посади начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум";

- зобов`язати Міністерство Оборони України (адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6 Код ) поновити мене, ОСОБА_1 (1974 р.н.), (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), в Збройних Сил України, на посаді начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум";

- стягнути з Міністерства Оборони України (адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6 Код ) на мою, ОСОБА_1 (1974 р.н.), (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30.525 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень за вересень місяць та нараховувати з подальшою виплатою середній заробіток за весь період вимушеного прогулу до часу фактичного поновлення на посаді начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум";

- стягнути з Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (адреса місцезнаходження: 65029, м. Одеса, вул.Дідріхсона, буд.8. Код ) на мою, ОСОБА_1 (1974 р.н.), (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , користь у якості грошового еквіваленту завданої мені моральної шкоди грошові кошти у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення мене, ОСОБА_1 (1974 р.н.), (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), в Збройних Сил України, на посаді начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум", а також стягнення на мою користь середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу до часу фактичного поновлення на посаді начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум".

Пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Приписами ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

ОСОБА_1 звертається до Міністерства Оборони України з вимогою про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 в Збройних Сил України, з посади начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України "Державний океанаріум".

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов`язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

У пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» ЄСПЛ зазначив, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10 липня 2003 року у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відсутність "бажаного результату" виключає можливість визначення ефективності правового захисту, оскільки "бажаний результат" встановлює межі (кінцеву мету) правового захисту, який полягає у використанні передбачених законом можливостей для поновлення порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права саме в цих межах.

Констатація порушення прав фізичної особи внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень без зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, не призводить до захисту порушених прав, оскільки не передбачає способу чи механізму їх відновлення, що суперечить меті адміністративного судочинства, а саме ефективному захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень».

Вказана правова позиція висловлена ВС у Постанові від 09.11.2018 року по справі №263/15749/16-а, а саме:

Також слід зазначити, що особа звертається до суду з метою захистити у судовому порядку свого порушеного права або інтересу, які охороняються законом, при цьому вона повинна використовувати адекватний засіб захисту своїх прав, тобто такий засіб, який призведе до відновлення (захисту) порушеного права або інтересу.

Приписами ст. 245 КАС України встановлені, повноваження суду при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У поданому адміністративному позові заявлено вимогу «про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 », яка не відповідає завданню КАС України, і за наслідками розгляду якою може бути прийнято рішення в порядку ст. 245 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали (ч. 2 ст. 169 КАС України).

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом направлення до Одеського окружного адміністративного суду оформленого адміністративного позову у відповідності до вимог ст. 160 -161 КАС України, усунувши вказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 294 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним звільнення, поновлення на службі, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.