Справа № 620/1194/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1194/19 Головуючий у І інстанції - Лобан Д.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, в якому просила:

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни/доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59 253,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб безпідставно не включено рахунок № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59 253,00 грн., адже він має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський", який належить спадкодавцю Позивача ОСОБА_2 , за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни/доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59253,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особои Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривен 40 коп.) судових витрат.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Уповноважена особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Позивач набув право на одержання гарантування суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб межах граничного розміру відшкодування, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також, Відповідач звертає увагу на те, що між Позивачем та ТОВ «ІРЦ» було укладено договір позики, за умовами якого кошти Позивача були передані у власність ТОВ «ІРЦ». Договір позики є двостороннім, укладений Позивачем безпосередньо з ТОВ «ІРЦ» без учасника банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на ситуацію з Позивачем.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача, ОСОБА_2 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно.

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 1-1069, відповідно до якого ОСОБА_1 набула право власності на грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в ПАТ «Банк Михайлівський», договір № 980-054-000001198 від 31 грудня 2015 року на рахунку № НОМЕР_1 із залишком коштів станом на 15.05.2018 року 59253,00 грн., що належали спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с. 16).

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» О.Ю.Волкова із заявою про виплату їй як спадкоємиці гарантованої суми вкладу, що був розміщений ОСОБА_2 на поточному рахунку № НОМЕР_1 , залишок на якому становить 59 253,00 грн., додавши до своєї заяви нотаріально засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2018, реєстраційний № 1-1069.

У відповідь на вказану заяву Позивача Відповідачем була надана довідка за № ЗГ1(К)0081 від 17.01.2019 року про стан рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається що 19 травня 2016 року на вказаний поточний рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 , від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли кошти в сумі 341,42 грн. із призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-054- 000188543 від 11.02.2016» та в сумі 58911,00 грн. із призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-054-000188543 від 11.02.2016». При цьому, банк повідомив ОСОБА_1 про те, що зарахування 19 травня 2016 року коштів на рахунок № НОМЕР_1 з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_3 в сумі 341,42 грн., ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_3 в сумі 58911,00 грн., що відображене в даній інформаційній довідці, є нікчемним правочином в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На момент проведення вищезазначеної трансакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за Договором».

Відповідно до вказаної довідки Відповідач фактично відмовив ОСОБА_1 у включенні поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач вважаючи, що Відповідач безпідставно відмовив їй у включенні поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що Відповідачем не доведено наявності будь-якої з правових підстав, чітко визначених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для віднесення до нікчемних договору, укладеного між спадкодавцем позивача і банком, та/або правочину із зарахування коштів на його банківський рахунок. Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти владнику за його вкладом, а за умови недоведеності протиправних дій Позивача щодо повернення коштів на його рахунок за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-054-000001198 від 31.12.2015 року, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни/доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59 253,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За приписами п. 3 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 3 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що вкладом зокрема вважаються кошти, які надійшли на рахунок в банку для вкладника від інших осіб на умовах договору банківського рахунку. Вкладником серед інших також є фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами, що ОСОБА_2 уклав з ПАТ "Банк Михайлівський" договір банківського рахунку, на який для Позивача було повернено кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", що в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначені кошти є вкладом, а Позивач вкладником ПАТ "Банк Михайлівський".

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про безпідставність посилання Відповідача на те, що кошти в сумі 59253,00 грн, що знаходяться на рахунку спадкодавця Позивача в банку, не є вкладом, а тому не підпадають під дію Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з чим погоджується колегія суддів.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов`язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

За приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду (ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно з ч. 1-2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

За приписми ч. 3 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Згідно із п. 6 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 5 до цього Положення;

3) переліки рахунків за формою, визначеною у додатку 6 до цього Положення: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Згідно із п. 2, 3, 5 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14 Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих положень надає підстави стверджувати, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом про внесення (перерахування) коштів на її рахунок.

Таким чином, спадкодавець Позивача, як вкладник ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно до договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-054-000001198 від 31.12.2015 року, мав гарантоване право на відшкодування суми вкладу разом із процентами у межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Сума коштів, що обліковується на рахунку, відкритому на ім`я спадкодавця Позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" разом з нарахованими процентами не перевищує граничного розміру.

Також, матеріали справи свідчать про те, що зазначена сума дійсно наявна на рахунку спадкодавця позивача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 1-1069, підтверджено право власності ОСОБА_1 на грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в ПАТ «Банк Михайлівський», договір № 980-054-000001198 від 31.12.2015 на рахунку № НОМЕР_1 із залишком коштів станом на 15.05.2018 59 253,00 грн, що належали спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с. 16).

При цьому, згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Тобто, у зв`язку із смертю вкладника ОСОБА_2 право на вклад в ПАТ «Банк Михайлівський» перейшло до спадкоємиці ОСОБА_1 , із всіма правами, що належать вкладнику на момент його смерті, в тому числі і право вимагати від уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку включити рахунок ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом.

Підставою для виплати цих коштів Позивачу є надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни/доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59 253,00 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Позивач має підстави для включення інформації щодо нього до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак і до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат.

19 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15 листопада 2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності зазначеним Законом, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Таким чином, вказаним законом розширено коло осіб, які з 19 листопада 2016 року набули права на отримання коштів за рахунок Фонду.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень зазначеного Закону № 1736-VIII Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Разом з тим, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Втім, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

У свою чергу, правочин є нікчемним відповідно до закону, за наявності підстав, виключний перелік яких регламентовано частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Положеннями статті 228 ЦК України передбачено, що не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 826/1476/15, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом.

Отже, єдиною та необхідною умовою для не включення осіб (клієнтів банку) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з нікчемністю відповідного правочину є наявність підстав, виключний перелік яких передбачено ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Крім того, підставами нікчемності правочину Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб взагалі не визначено конкретний пункт статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а лише наведено посилання на номер цієї статті.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо кола обставин, які належить встановити суду у справах даної категорії, а саме:1) на якій підставі кошти потрапили на рахунок позивача; 2) які саме умови договору, укладеного між позивачем і Банком, передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг) прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами Банку; 3) на якій підставі позивачу відмовлено у включенні до переліку вкладників; 4) який саме правочин за твердженням Уповноваженої особи є нікчемним та на який конкретно пункт частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вона при цьому посилається.

В апеляційній скарзі висновки про нікчемність правочину Відповідач обґрунтовує тим, що постановою Правління Національного банку від 22.12.2015 року № 217/БТ Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку. Зазначеною постановою встановлено ряд обмежень в діяльності банку.

Постановою Правління Національного банку від 27.04.2016 року № 295/БТ пункт 4 постанови від 22.12.2015 року № 217/БТ, який встановлює обмеження, було викладено в новій редакції.

ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 року.

Згідно з умовами договору відступлення № 1805 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов`язалось відступити банку права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк, в свою чергу, зобов`язався оплатити права вимоги.

Перелік кредитних договорів, права за якими відступається банку, міститься в реєстрі кредитних договорів. Відповідно до реєстру банк придбав права вимоги за 106265 кредитними договорами на загальну суму ,79 гривень за ціною 870000000,00 гривень, вказаний факт не заперечується Відповідачем.

Також, 19.05.2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення прав вимоги № l. Згідно з умовами цього договору відступлення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов`язалось відступити Банку права вимоги, що належать ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та юридичними особами.

Перелік договорів, права за якими відступаються банку з боку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", міститься в реєстрі Основних договорів.

Банк, в свою чергу, зобов`язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в реєстрі основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру. Вартість відступлення права вимоги за 26-ю договорами купівлі-продажу цінних паперів склала 561585182,51 грн, що підтверджується Відповідачем у відзиві на адміністративний позов та апеляційній скарзі. На думку Відповідача, банком було вчинено операції, які йому було заборонено вчиняти.

З огляду на вищивикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати правочин банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_2 , нікчемним, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються взаємовідносин ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" ПАТ "Банк Михайлівський" та кредиторів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", однак жодним чином не стосуються взаємовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" з його вкладниками за договорами банківського рахунку, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори, за якими ПАТ "Банк Михайлівський" повинно повернути залучені як вклад кошти, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено перелік обставин, за яких правочини, що вчинені саме банком. Водночас, як йдеться у повідомленні про нікчемність, що направлене ОСОБА_2 , Відповідач вважає, нікчемним не правочин між банком та Позивачем, а правочин щодо переведення коштів на рахунок вкладника від третьої особи.

Однак, матеріали справи підтверджують факт перерахування коштів ОСОБА_2 в якості позики на рахунок ТОВ "Інвестиційно розрахунковий центр", а згодом повернення цих коштів на рахунок спадкодавця Позивача в ПАТ "Банк Михайлівський".

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що правочин, укладений між банком та спадкодавцем позивача у формі договору банківського рахунку є дійсним.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (надалі - Закон України № 2346-ІІІ) визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

З матеріалів справи, а саме із банківської виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що 19.05.2016 року, до початку процедури виведення Фондом банку з ринку, яка розпочалася 23.05.2016 року, на поточний рахунок ОСОБА_2 , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 980-054-000001198 від 31.12.2015 року, надійшли кошти від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в сумі 341,42 грн., із призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року, та в сумі 58911,00 грн., із призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року. Всього залишок коштів на поточному рахунку ОСОБА_2 станом на 19.05.2016 року становив 59253,00 грн.

При цьому, перерахування коштів здійснено платником платіжним дорученням у безготівковій формі - в спосіб та в порядку, що передбачені Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", тобто відсутні будь - які правові підстави вважати таку транзакцію нікчемною.

Колегія суддів звертає увагу, що договір № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року, на підставі якого проведені вказані платежі, недійсним в судовому порядку не визнавався, тобто є дійсним в силу приписів ч. 2 ст. 212 ЦК України.

Вказаний договір був укладений 11.02.2016 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», за умовами якого ОСОБА_2 передав ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Інвестиційно- розрахунковий центр" зобов`язувався повернути йому кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору) (а.с. 19).

Відповідно до п. 1.2 договору ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" прийняв від ОСОБА_2 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 46821,00 грн; строк користування коштами - не більше 181 днів; кошти передаються - з дати укладання цього договору по 10.08.2016; розмір процентів за користування коштами - ставка: 33,54% річних, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів - щомісячно, в дату, що відповідає даті підписання Договору, за період з дати попередньої виплати (а для першої виплати - з дня, наступного за датою укладення договору) по дату, що передує даті фактичної виплаті процентів, а проценти за місяць, в якому кошти повертаються, в тому числі при достроковому поверненні коштів - не пізніше дня повернення коштів за період аналогічний вищезазначеному; TOB "Інвестиційно-розрахунковий центр" сплачує стороні - 1 проценти і повертає кошти у безготівковій формі на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", код банку 380935.

11 лютого 2016 року ОСОБА_2 на виконання вказаного договору вніс 46821,00 грн на поточний рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", що підтверджується квитанцією № QS916701 (а.с. 22).

В подальшому до вказаного договору була укладена додаткова угода від 17.03.2016 року (а.с. 20), в якій стороною по договору, яка приймає кошти у власність, зазначено ПАТ «Банк Михайлівський», але підпис представника банку скріплений печаткою ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідно до якої сума вкладу збільшена на суму 10882,00 грн та в цілому складала 57 703,00 грн.

Платіжний документ про внесення коштів в сумі 10882,00 грн. у спадкоємиці відсутній, проте цей факт підтверджується довідкою Відповідача про розмір вкладу ОСОБА_2 станом на 19.05.2016 року.

17 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір про внесення змін до договору № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року, відповідно до якого сума вкладу була додатково збільшена на 1208,00 грн і в цілому складала 58911,00 грн. Внесення додаткових коштів в сумі 1208,00 грн підтверджується платіжним дорученням № 3589154 від 17.05.2016 року (а.с. 23).

19 травня 2016 року вся сума вкладу, передана ОСОБА_2 ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр» за вказаним договором, достроково була повернена в повній сумі та з нарахованими процентами на поточний рахунок ОСОБА_2 , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до довідки ПАТ «Банк Михайлівський» від 17.01.2019 року, наданій ОСОБА_1 , повернута сума 58911,00 грн. та проценти в сумі 341,42 грн. з 19.05.2016 року до цього часу обліковуються на поточному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", відкритому на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб зазначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Станом на день прийняття рішення про початок процедури виведення Фондом банку з ринку - 23.05.2016 року, - кошти в сумі 59253,00 грн. перебували на поточному рахунку спадкодавця позивача. Кошти, що перебували на поточному рахунку, є вкладом в розумінні Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Так, Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 3 ст. 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, що перелічені у цій статті.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Крім того, договір № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року був укладений між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_2 , а відповідні транзакції були вчинені 19.05.2016 року саме на умовах вказаного договору. Так, умовами договору № 980-054-000188543 від 11.02.2016 року, укладеного між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_2 передбачена можливість дострокового повернення коштів.

ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь ОСОБА_2 , не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу.

Таким чином, в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з поточного рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в ПАТ «Банк Михайлівський» на поточний рахунок ОСОБА_2 , відкритий в цьому ж банку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що Відповідачем не доведено наявності будь-якої з правових підстав, чітко визначених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для віднесення до нікчемних договору, укладеного між спадкодавцем позивача і банком, та/або правочину із зарахування коштів на його банківський рахунок.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти владнику за його вкладом, а тому за умови недоведеності протиправних дій спадкодавця Позивача щодо повернення коштів на його рахунок за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-054-000001198 від 31.12.2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни/доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку) 59 253,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 17 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає про те, що вірним суб`єктом за рахунок якого підлягає присудження судових витрат на користь Позивача є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню не з Уповноваженої особои Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, а з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, але помилкове застосування норм матеріального права призвели до неправильного вирішення питання про стягнення судових витрат, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року змінити, виклавши третій абзац її резолютивної частини в такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривен 40 коп.) судових витрат.»

У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 15.10.2019 року.