Справа № 280/3453/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 вересня 2019 року 17 год. 40 хв.Справа № 280/3453/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168)

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, відповідно до якого просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2 790,72 грн. (дві тисячі сімсот дев`яноста гривень 72 коп.), сплаченого згідно квитанції № К14/Н/29 від 17 червня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 17 червня 2011 року вперше придбав нерухоме майно, а саме: квартиру для власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2011, копією Витягу з Державного реєстру правочинів та копією Витягу про державну реєстрацію прав від 30.06.2011. Вказує, що при нотаріальному посвідченні вказаного договору купівлі-продажу квартири 17.06.2011 ним було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості придбаного нерухомого майна. 05.07.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з вищевказаної операції купівлі-продажу нерухомого майна. Проте, листом від 15.07.2019 № 1598/Я-9 відмовлено у задоволенні заяви позивача через відсутність підстав для повернення безпідставно сплаченого збору в сумі 2790,72 грн. Вважає відмову пенсійного органу в поверненні коштів безпідставною та просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав. У письмовому відзиві від 07.08.2019 вх. № 32713 вказав, що надані позивачем при зверненні до Пенсійного фонду із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в якості доказів придбання житла вперше Витяг з Державного реєстру правочинів, Витяг про державну реєстрацію прав від 30.06.2011 та договір купівлі - продажу не можна вважати належними та допустимими доказами придбання житла вперше з боку позивача, оскільки вони стосуються лише майна, придбаного позивачем 17.06.2011. Вказує, що кошти від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не включаються до бюджету Пенсійного Фонду і, відповідно, Пенсійний фонд не має права ними розпоряджатися. Стверджує, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, Управління позбавлене законної можливості формувати подання про повернення коштів з бюджету. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Від третьої особи - Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області до суду надійшли письмові пояснення вх. № 32868 від 08.08.2019, в яких управління вказує, що кошти у сумі 2 790,72 грн. сплачені ОСОБА_1 квитанцією від 17.06.2011 № К14/11/29 зараховані до Державного бюджету Жовтневого району, тому, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомою майна у розмірі 2 790,72 грн. має здійснювати Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області, оскільки відповідно до пункту 10 Порядку №787 подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Третя особа Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області у письмових поясненнях від 06.09.2019 вх. № 36947 вказує, що згідно з нормами Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі контролюючих органів, затвердженого Постановою, надходження до державного бюджету за кодом доходів 24140500 (pax. № 0003, на який позивачем сплачені кошти) контролюються органами Пенсійного фонду України. Заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Просить суд врахувати письмові пояснення при розгляді справи.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/3453/19. Призначено судове засідання на 19.08.2019.

12.08.2019 позивачем подано уточнений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі- продажу нерухомого майна у розмірі 2 790.72 грн. (дві тисячі сімсот дев`яноста гривень 72 коп.), сплаченого згідно квитанції № К14/Н/29 від 17 червня 2011 року.

Протокольною ухвалою суду від 19.08.2019 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначкйської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області, прийнято уточнений адміністративний позов та відкладено розгляд адміністративної справи №280/3453/19 на 17.09.2019.

Позивач не прибув у судове засідання, клопотанням від 17.09.2019 просить суд розглядати справу у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача також не прибув у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справ повідомлений належним чином.

Представники третіх осіб у судове засідання також не прибули, клопотанням від 11.09.2019 вх. № 37617 Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області просило суд розглядати справу за відсутності представника Управління.

А також, Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області у письмових поясненнях на позов також просило суд розглядати справу за відсутності його уповановаженого представника.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній матеріалів.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

17.06.2011 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 697.

Згідно квитанції № К14/Н/29 від 17.06.2011 ОСОБА_1 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі - продажу.

05.07.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про повернення сплаченого збору.

Листом від 15.07.2019 № 1598/Я-9 Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу надана відповідь про відсутність підстав для повернення такого збору.

Не погодившись із відмовою у поверненні коштів, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР від 26.06.1997 (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 цього ж передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2011.

З метою нотаріального посвідчення договору позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2 790,72 грн.

Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача саме про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є ПФУ, то саме на Головне управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення ПФУ до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості ПФУ та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17), від 28.11.2018 (справа № 813/1126/17, від 01.11.2018 (справа № 819/1353/17, від 31.10.2018 (справа № 819/595/17, від 03.07.2018 (справа № 819/33/17), від 20.03.3018 (справа № ' 819/1249/17), від 19.06.2018 № 819/1554/16).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та враховуючи висновок про те, що саме на ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на таке, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2 790 грн. 72 коп. сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу від 17.06.2011 квартири АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В., відповідно до квитанції № К14/Н/29 від 17.06.2011.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на недотримання позивачем вимог ст. 43 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За приписами ч. 1 ст. 3 Податкового кодексу України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Як зазначалося вище, порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування регулюється Законом № 400/97-ВР. Вказаний закон не охоплюється поняттям податкового законодавства, а тому обов`язок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не є податковими зобов`язаннями платника.

Таким чином, положення ст. 43 Податкового кодексу України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 768,40 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168), Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2 790 грн. 72 коп. (дві тисячі сімсот дев`яносто гривень 72 копійки) сплаченого відповідно до квитанції № К14/Н/29 від 17.06.2011 під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири.

Присудити на користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 23.09.2019

Суддя Л.Я. Максименко