Справа № 815/4196/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/4196/17
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Вербицької Н.В.,
судді Турецької І.О.
при секретарі Биховець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Судакова В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 , а також апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправними дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернулась з адміністративним позовом до прокуратури Миколаївської області (надалі відповідач, прокуратура), в якому заявив наступні позовні вимоги:

Визнати незаконними дії прокуратури Миколаївської області щодо витребування з:

- відділу Держгеокадастру у Березанському районі за запитом від 18.05.2016 року за №05/1-526 вих-16;

- управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації за запитом від 18.05.2016 року за №05/1-567 вих-16;

- державного підприємства Очаківське лісомисливське господарство за запитом від 06.06.2016 року №05-100 вих-16;

- Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства за запитом від 06.06.2016 року №05-98 вих-16;

- виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» за запитом від 06.06.2016 року №05-99вих-16, відомостей щодо належної їй на праві власності земельної ділянки за кадастровим номером :12:055:0195.

Стягнути з прокуратури Миколаївської області 100000,00 грн. в якості відшкодування завданої неправомірними діями моральної шкоди.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивачка є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :12:055:0195, розташованої за адресою: Миколаївська область АДРЕСА_1 Березанський район, село Коблеве, яку вона придбала на підставі укладеного з гр. ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 27.03.2015 року №466. Разом з тим, відповідачем - прокуратурою Миколаївської області, було протиправно та без законних на те підстав, із посиланням на положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру», витребувано з органів влади та місцевого самоврядування інформацію, яка стосується належної позивачці на праві власності земельної ділянки за кадастровим номером :12:055:0195, тобто фактично здійснено наглядову перевірку законності отримання нею у власність цього майна.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 року скасовано, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

За результатами нового розгляду рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Судакова В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Перший заступник прокурора Миколаївської області також звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить змінити мотивувальну частину оскарженого рішення, виключивши з неї висновки щодо неправомірності дій прокуратури по направленню запитів до суб`єктів владних повноважень щодо спірної земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Судакова В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи полягають в наступному.

27.03.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким позивачка придбала у земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:055:0195, розташовану за адресою: Миколаївська область АДРЕСА_2 , село Коблеве.

У договорі купівлі-продажу вказано, що ця земельна ділянка зареєстрована відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області 29.12.2012 року та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЯК №788950, виданого на підставі Рішення Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області 23 сесії 6 скликання №11 від 26.12.2012 року, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.12.2012 року за №01854 (п.1). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.03.2015 року відомості про обмеження у використанні земельною ділянкою не зареєстровані (п.5).

22.05.2016 року ОСОБА_5 договір з громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_6 про наміри щодо співпраці щодо будівництва об`єктів рекреації на земельній ділянці, кадастровий номер: :12:055:0195, за адресою: Миколаївська область АДРЕСА_2 район, село Коблеве.

У травні 2017 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що прокуратура Миколаївської області витребувала з органів влади та місцевого самоврядування інформацію, яка стосується належної їй на праві власності земельної ділянки за кадастровим номером :12:055:019.

Так, із запитами про надання інформації , у тому числі, щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачці, прокуратура Миколаївської області звернулася до: відділу Держгеокадастру у Березанському районі за запитом від 18.05.2016 року за №05/1-526 вих-16; управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації за запитом від 18.05.2016 року за №05/1-567 вих-16; державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» за запитом від 06.06.2016 року №05-100 вих-16; Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства за запитом від 06.06.2016 року №05-98 вих-16; виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» за запитом від 06.06.2016 року №05-99 вих-16.

Направлення відповідачем таких запитів позивач вважає неправомірним та таким, що порушує його права та інтереси.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з доводами повивача про відсутність у відповідача правових підстав для направлення вищевказаних запитів, але зазначив, що оскільки позивач не довів того, що направлення таких запитів створило для нього негативні наслідки, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З викладеними судом першої інстанції висновками колегія суддів в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Так, надаючи оцінку діям прокурату щодо направлення вищевказаних запитів, суд першої інстанції правильно послався на положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якою визначені умови, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді, але прийшов до помилкового висновку щодо відсутності у відповідача повноважень на направлення таких запитів.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачені наступні положення, які слід застосувати при вирішенні даного спору:

- представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1);

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абз.1 ч.3);

- наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз.2 ч.3);

- не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції (абз.3 ч.3);

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (абз.1 ч.4);

- прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абз.2 ч.4);

- прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.3 ч.4);

- виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абз.4 ч.4);

Позиція суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача повноважень на направлення вищевказаних запитів ґрунтується на тому, що з огляду на положення Закону України «Про прокуратуру», лише у тому випадку, коли відсутній суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження на звернення до суду за захистом прав та законних інтересів держави, прокурор має право витребовувати за письмовими запитами інформацію у інших органів державної влади, місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій. Оскільки відповідно до положень Земельного кодексу України (ст.ст.11, 12, 13, 17) уповноваженим органом на розпорядження земельною ділянкою, яка придбала у власність ОСОБА_2 , є Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області, то саме цей орган і наділений повноваженнями оскаржувати в судовому порядку правомірність передачі у приватну власність земельної ділянки, яку придбала ОСОБА_2 , а тому прокуратура мала право витребовувати інформацію щодо належної повивачу земельної ділянки лише у Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, за умови, що остання не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області відповідно до положень Земельного кодексу України дійсно є уповноваженим державою органом, який розпоряджається землями зазначеної категорії державної власності в межах Березанського району Миколаївської області. Але ж, як вже зазначено вище, позивач набула прав власності земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:055:0195, розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.03.2015 року, укладеного позивачем із ОСОБА_3 , якій ця земельна ділянка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту серії ЯК №788950, виданого на підставі Рішення Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області 23 сесії 6 скликання №11 від 26.12.2012 року, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.12.2012 року за №01854.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що на час виникнення спірних правовідносин уповноваженим органом на розпорядження земельною ділянкою, яка придбала у власність ОСОБА_2 , є Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області є помилковим, оскільки вказана земельна ділянка на час виникнення спірних правовідносин належала до приватної, а не до державної форми власності.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Колегія суддів вважає, що в силу наведених положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» відповідач, з метою встановлення наявності підстав для захисту в суді інтересів держави, які могли бути порушені в результаті передавачі вказаної земельної ділянки з державної до приватної власності, мав повноваження запитувати у відділу Держгеокадастру у Березанському районі, управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації, державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство», Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства та виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» відповідну інформацію.

Отже, висновок суду першої інстанції про неправомірності направлення прокуратурою запитів іншим органам державної влади ніж Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області є помилковим та підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що абзацом 3 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» чітко визначені ті правовідносини, в яких прокурор не має права представництва в суді інтересів держави, а, відповідно, не має право і збирати відповідну інформацію для цього. Проте, правовідносини, пов`язані з переходом вищевказаної земельної ділянки з державної власності до приватної до таких виключень не відносяться.

В той же час суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що направлення відповідачем вказаних запитів само по собі не порушує тих прав, свобод та інтересів позивача, які підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в апеляційній скарзі стверджує, що негативними наслідками від направлення таких запитів є душевні переживання позивача щодо ризику втрати нею права власності на придбану земельну ділянку.

Колегія з такими доводами апелянта не може погодитися.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України (в редакції на час звернення позивача до суду кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч.2 ст.2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Якщо ж факту порушення прав свобод чи інтересів судом не встановлено, то підстави для задоволення позову відсутні незалежно від того, чи є дії або рішення суб`єкта владних повноважень протиправними.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Виникнення у позивачки, як стверджує її представник, душевних переживань внаслідок направлення відповідачем вищевказаних запитів не може бути підставою для надання судового захисту, оскільки лише сам факт направлення таких запитів не тягне за собою порушення чи обмеження прав позивачки, а виникнення в неї душевних переживань через припущення настання для неї негативних наслідків залежить від суто суб`єктивного сприйняття нею можливості настання таких наслідків, і підтвердженням факту порушення її конкретних прав та свобод бути не може.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи вищевикладене. колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги представника позивача слід відмовити, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області слід задовольнити.

Керуючись ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини цього рішення висновок про неправомірність дій прокуратури Миколаївської області щодо направлення запитів до відділу Держгеокадастру у Березанському районі, управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації, державного підприємства Очаківське лісомисливське господарство, Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства та виробничого об`єднання «Укрдержліспроект», які стосуються земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :12:055:0195, розташованої за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве.

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Судакова В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Турецька І.О.