Справа № 120/2020/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2020/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Скоцької А.Е.

представника позивача: Корнійчука С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року (рішення прийнято у м. Вінниці, повний текст рішення складено 15.07.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 13 травня 2019 року 2-7065/15-19-СГ, виданий Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

2. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2019 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на території Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

3. Наказом від 13.05.2019 за №2-7065/15-19-СГ Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою. Свою відмову мотивував тим, що земельна ділянка, яка зазначена на графічному матеріалі рішеннями сесії Баланівської сільської ради від 02.06.2001, 04.05.2000, 02.06.2001, 26.11.2001 є наданою в постійне користування іншим особам з урахуванням того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні громадян на підставі ст.119 та ч.7 ст.118 ЗК України.

4. На думку позивача зазначена відмова є незаконною, оскільки земельна ділянка перебуває у державній власності, відноситься до земель запасу, у користуванні або у власності інших осіб (громадян) не перебуває.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.07.2019 позов задоволено.

6. Визнано протиправним та скасовано наказ від 13 травня 2019 року 2-7065/15-19-СГ, виданий Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

7. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

9. Скаржник зазначив, що неможливо погодитись з висновком рішення суду першої інстанції про те, що перебування відповідної земельної ділянки у користування інших осіб, за відсутності відомостей про набуття ними права власності, не підпадає під визначений ст.118 Земельного кодексу України перелік підстав, за яких відповідач має прав відмовити у задоволенні відповідного клопотання позивача, оскільки Головне управління вказує на той факт, що земельна ділянка, частину з якої бажає отримати позивач, перебуває згідно рішення органу місцевого самоврядування не у власності інших осіб, а у користуванні. Тому, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою Позивачеві порушить права і законні інтереси осіб, яким відповідно до чинного на той момент чинного законодавства надані у користування земельні ділянки.

10. Також вказав, що посилання позивача на те, що відповідачем в супереч вимогам ст. 242 КАС України не було звернуто уваги на правові висновки Верховного суду України від 10 грудня 2013 року №21-358а13, від 07 червня 2016 року №820/3507/15, від 11 жовтня 2016 року №806/3787/13-а, є необґрунтованими, оскільки дані рішення стосуються саме отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Судом першої інстанції встановлено, що в квітні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

12. Наказом від 13.05.2019 за №2-7065/15-19-СГ Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

13. Відмова мотивована тим, що земельна ділянка згідно рішень Баланівської сільської ради від 02.06.2001, 04.05.2000 та від 26.11.2001 перебуває в постійному користуванні інших осіб.

14. З даною відмовою позивач не погодився, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що зазначена відмова є незаконною, оскільки земельна ділянка перебуває у державній власності, відноситься до земель запасу, у користуванні або у власності інших осіб (громадян) не перебуває.

16. Відповідач зазначив, що відповідно до ч.1-4, ст. 22, ч.6,7, ст. 118, ч.4 ст. 122, Земельного кодексу України (зі змінами), Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 за №333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.10.2016 за №1391/29521, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 за №308, земельна ділянка, що є зазначеною на графічних матеріалах згідно рішень Баланівської сільської ради від 02.06.2001, 04.05.2000 та від 26.11.2001 є наданою в користування іншими особам з урахувань того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні на підставі ст. 119 та ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

18. Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

20. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

21. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

22. Статтею 118 Земельного кодексу України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок.

23. Так, зокрема, частинами 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

24. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

25. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

26. Згідно абзацу частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

27. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області саме із заявою про надання йому дозволу на розробку технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га на території Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

28. Проте, відповідач відмовив у наданні такого дозволу з огляду на те, що земельна ділянка перебуває в постійному користуванні інших осіб.

29. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що перебування відповідної земельної ділянки у користування інших осіб, за відсутності відомостей про набуття ними права власності не підпадає під визначений ст. 118 Земельного кодексу України перелік підстав, за яких відповідач має право відмовити у задоволенні відповідного клопотання позивача.

30. Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з урахуванням такого.

31. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

32. Аналіз ст. 79-1 ЗК України дає підстави для висновку, що формування земельних ділянок у порядку відведення земельних ділянок із земель державної власності в переважній більшості випадків здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Як виключення, вказана норма передбачає формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

33. Наказом від 13.05.2019 за №2-7065/15-19-СГ Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

34. Підставою для відмови стало те, що земельна ділянка, яка зазначена на графічних матеріалах, згідно рішень Баланівської сільської ради від 02.06.2001, 04.05.2000 та від 26.11.2001 надана в користування іншими особам з урахувань того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні на підставі ст. 119 та ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

35. Відповідно до листа від 20.05.2019 № 242 Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області земельна ділянка площею 32,5468 з кадастровим номером :01:002:0595 надана в користування громадянам для ведення особистого селянського господарства згідно з рішеннями сесії Баланівської сільської ради 23 скликання 16 сесії від 02.06.2001 та 23 скликання 11 сесії від 04.05.2000 та знаходиться в їх користуванні по даний час.

36. Згідно з листом від 08.07.2019 № 532/404-19-0.27 відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0595 площею 32,5468 га, знаходиться в користуванні громадян відповідно до рішень Баланівської сільської ради та 16 сесії 23 скликання від 02.06.2001. Дане рішення прийнято на виконання пункту 1 частини 2 Указу Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи», згідно з яким забезпечити до 15 травня 2000 року формування на території кожної сільської (селищної) ради із земель запасу та резервного фонду земельних масивів у розмірі не менш як 50 відсотків наявної площі цих земель для надання у користування земельних ділянок працівникам соціальної сфери села та пенсіонерам з їх числа. Згідно з державною статистичною звітністю (форми 6-зем) станом на 01.01.2016 дана земельна ділянка перебуває в користуванні громадян.

37. Отже, оскільки земельна ділянка, частину з якої бажає отримати позивач, перебуває згідно з рішенням органу місцевого самоврядування у користуванні інших осіб, то надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою позивачу порушить права і законні інтереси осіб, яким надані у користування земельні ділянки.

38. Крім того, згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.10.2019 № 1287-ДК /1390/АП/09/01/19 в результаті перевірки земельних ділянок загальною площею 32,0468 га на території Баланівської сільської ради встановлено, що станом на 16.10.2019 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 5,6324га кадастровий номер :01:002:0777, площею 26,3002 га кадастровий номер :01:002:0778, площею 0,1142 га кадастровий номер :01:002:0779 на території Баланівської сільської ради використовуються громадянами жителями с.Баланівка. Дані ділянки виділені жителям села під розширення підсобних господарств в 2001 році відповідно до рішень Баланівської сільської ради Бершадського району. На день перевірки дані ділянки знаходяться в обробленому стані.

39. Безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що відповідач не надав будь-яких рішень між відповідачем та Баланівською сільською радою або з особами, визначеними в рішеннях Баланівської сільської ради від 02.06.2001 та від 04.05.2000, щодо користування земельною ділянкою, оскільки чинне законодавство на той час не передбачало розроблення будь-якої документації, що підтверджується Указом Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 14.04.2000 №584/2000, згідно з яким сільські, селищні ради своїми рішеннями на підставі заяв працівників соціальної сфери та пенсіонерів з їх числа та інших громадян відповідних сіл чи селищ надавали у користування земельні ділянки із земель резервного фонду, рілля для ведення особистого підсобного господарства у постійне користування, без оформлення відповідної документації із землеустрою.

40. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції викладеного не встановив, у зв`язку з чим безпідставно задовольнив позовні вимоги.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

46. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі «Ляшко проти України» (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п. 47.

47. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

48. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

49. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.