Справа № 160/6668/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року Справа № 160/6668/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді:
головуючий суддя Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіна А.В.,
позивач ОСОБА_1 ,
представника відповідача 1 Рудов І.О.,
представника відповідача 2 не з`явився (повідомлений належним чином)
третя особа не з`явився (повідомлений належним чином)
16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду її роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р.;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період її роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р. та здійснити перерахунок суми призначеної їй пенсії.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача 1 у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.09.2017 року по 31.01.2018 року на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод», оскільки ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу не сплачені страхові внески по 31.07.2017 року.
На думку позивачки, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим вона звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу 1 надати віздив на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27 серпня 2019 року о 11:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 15.10.2019 року.
31 липня 2019 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив та завірена копія пенсійної справи.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що за даними трудової книжки та системи персоніфікованого обліку позивачка працює на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» та згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу страхові внески сплачені по 31.08.2017 року. Спеціалісти пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно вносити інформацію до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, тому право на отримання пенсії за оскаржуваний період у позиваки відсутнє. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що позивач з вересня 2017 року по цей час регулярно отримує заробітну плату на підприємстві, яка сплачується через установи банку. Згідно з ст. 24 п.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач не міг отримувати заробітну плату за оскаржуваний період, якби підприємство не сплатило єдиний внесок нарахований на заробітну плату. Крім цього, на підтвердження факту сплати єдиного соціального внеску за працівників підприємства підтверджується довідками КБ «Приватбанк».
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 11.11.1974 року по теперішній час працює в публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубопрокатний завод», що підтверджується копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи.
12.04.2019 року звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про надання вмотивованої відповіді про причини не зарахування до страхового стажу період роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 року по теперішній час.
19.04.2019 року головним управлінням пенсійного фонду України надана відповідь що за даними системи персоніфікованого обліку позивачка працює на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» та згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих на ім`я позивачки, страхові внески сплачені по 31.08.2017 року, тому розмір пенсії обчислено, виходячи з загального стажу, зарахованого по 31.08.2017 року.
Позивачка не погодившись з діями відповідача про не зарахування страхового стажу за періоди роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 року по теперішній час, що і стало предметом позову.
Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, виходячи з таких міркувань.
Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 року № 1058-IV.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми (ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
З матеріалів вбачається, що позивачка з 11.11.1974 року по теперішній час працює на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» та згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданих на ім`я позивачки, страхові внески сплачені по 31.08.2017 року.
Надання звітності та сплати обов`язкових платежів у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 08.07.2010 року № 2464-VI.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
Банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
В матеріалах справи наявні довідки акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за періоди: з 01.10.2017р. по 31.10.2017 р., з 01.11.2017 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 31.12.2017 р., з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., з 01.11.2018 по 30.11.2018 р., з 01.10.2018 по 31.10.2018 р. , з 01.09.2018 р. по 30.09.2018 р. , з 01.08.2018 р. по 31.08.2018 р., 01.07.2018 р. по 31.07.2018 р., з 01.06.2018 р. по 30.06.2018 р., 01.04.2018 р. по 30.04.2018 р., з 01.03.2018 р. по 31.03.2018 р., з 01.02.2018 р. по 28.02.2018 р., 01.01.2018 р. по 31.01.2018 р., з яких вбачається, що публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський трубний завод» при виплаті заробітної плати сплачувався єдиний соціальний внесок до бюджету.
Також, позивачкою підтверджено отримання заробітної плати з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р. без затримок у встановлений строк. Доказів на спростування зворотного у суду відсутні.
Судом не беруться до уваги доводи головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про отримання головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відповідного рішення про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», оскільки останнє працює та відповідно, до матеріалів справи сплачує єдиний соціальний внесок до бюджету та виплачує заробітну плату працівникам.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії за періоди трудової діяльності з 01.09.2017 р. по теперішній час позивачки на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», яка працює та звернулась до пенсійного фонду про зарахування до страхового стажу періодів роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», не врахував всі обставин, що мають значення для вирішення питання про зарахування до страхового стажу періоди роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» та, як наслідок, прийняв необґрунтоване рішення про відмову про зарахування до страхового стажу періоди роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», таким чином останній діяв не у спосіб передбачений нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Також, суд критично оцінює посилання відповідача 1 на те, що ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», за яким рахується заборгованості по сплаті єдиного внеску згідно з довідкою податковго органу, не сплачувало за спірний період єдиний внесок за позивача, оскільки цією ж довідкою податковго органу підтверджується наявність боргу по сплаті єдиного внеску, який було нараховано підприємством при виплаті заробітної плати працівникам. Наявність заборгованості підприємтсва по єдиному внеску не може впливати на право позивача на соціальний захист.
Відповідно до положень ч. 2ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на викладене, головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не доведено правомірності свого рішення, а отже, суд зробив висновок, що дії відповідача є неправомірними стосовно не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 року по 31.01.2018 року та вважає за необхідне зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 року та здійснити перерахунок суми призначеної пенсії, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, щодо не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду її роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р.;
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період її роботи на публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017 р. по 31.01.2018 р. та здійснити перерахунок суми призначеної їй пенсії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 жовтня 2019 року.

Суддя С.В. Ніколайчук