Справа № 816/2115/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.Справа № 816/2115/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.07.19 року по справі № 816/2115/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2019 року від позивача до суду надійшла заява ( в порядку ст. 383 КАС України) про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України, а саме: пункту 18 протоколу № 45 від 19.04.2019 - щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 08 грудня 2014 року, прийнятого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року по справі № 816/21 15/18.

Крім того, позивач просив встановити звіт для виконання судового рішення. Вказана заява обґрунтована тим, що Міністерством оборони України на виконання рішення суду по справі № 816/2115/18 було повторно розглянуто питання про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги і знову було відмовлено у її призначенні. Підставою для відмови стала відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення.

Відповідач Міністерство оборони України в своїх письмових поясненнях стверджував, що ним виконано рішення суду. При цьому зазначив, що судовими рішеннями його було лише зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 , а не прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Також стверджував, що висновки суду стосувалися лише наявності документу, що свідчить про відсутність протиправного діяння військовослужбовця в момент спричинення поранення, але документу, що свідчив би про відсутність дій у стані сп`яніння чи навмисного спричинення собі чи іншим тілесного ушкодження (п.п. б, в ч.І ст. 16-4 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») - не надано. Також посилався на те, що Верховним Судом після прийняття рішення у цій справі була змінена правова позиція та сформована інша судова практика.

19 липня 2019 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_5 про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України, прийнятого на виконання рішення суду у справі №816/2115/18 за позовом ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, та про застосування заходів судового контролю задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 18 протоколу № 45 від 19.04.2019 року, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 08 грудня 2014 року. У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Міністерство оборони України просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_4 та прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_4 залишити без задоволення, оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року по справі № 816/2115/18 адміністративний позов ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 15 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 79 від 16 вересня 2016 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду. Зазначене рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року.

За обставинами справи Міністерство оборони України 16 вересня 2016 року своїм рішенням № 79 відмовило ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, вмотивувавши свою відмову тим, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Окрім цього заявником документи подані не в повному обсязі, а саме: не подано документ, що свідчить про обставини поранення.

З мотивувальної частини вищезазначеного рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 і, відповідно, про протиправність відмови Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги, суди прийшли до висновку, що обов`язок призначення одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, лежить саме на Міністерстві оборони України, а не Державній прикордонній службі. Крім того, суди вказали, що документом, який свідчить про обставини і причини поранення, про відсутність якого стверджував відповідач, є рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 2338 від 14.08.2014 року, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між отриманими пораненнями та їх наслідками що настали, підтвердили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і яке є належним документом, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Задовольняючи позов у справі № 816/2115/18 , суд зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду, викладених вище.

19 квітня 2019 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року по справі № 816/2115/18 прийняла рішення № 45 , яким відмовила у призначенні одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_3 (Полтавський ОВК), якого 17.04.1989 року звільнено зі строкової військової служби та 08.12.2014 року встановлено II групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія НОМЕР_1 0187118 від 30.12.2014), оскільки заявником не подано документ , що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги .... Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.08.2014 № 1493/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 2338, які подано разом з іншими документами не є документами, що свідчать про обставини поранення. ( а.а. 66)

Не погодившись з таким виконанням рішення суду, позивач ОСОБА_6 звернувся до суду в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

26.06.2013 року у рішенні по справі N 1-7/2013 Конституційний Суд України звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року N 11 -рп/2012).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України приймає практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Приймаючи рішення, викладене в пункті 18 протоколу № 45 від 19.04.2019 щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 08 грудня 2014 року, відповідач Міністерство оборони України виходило з того, що позивачем ОСОБА_7 на розгляд комісії не було подано документу, що свідчить про причини та обставини поранення.

Проте, згідно рішення суду, на виконання якого прийнято оскаржуване рішення відповідача , документом, який свідчить про обставини й причини поранення, в даному разі слід вважати рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 2338 від 14.08.2014 року, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між отриманими пораненнями та їх наслідками що настали, підтвердили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і яке є належним документом, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Не може бути підставою для відмови у складанні висновку про наявність у ОСОБА_4 права на призначення одноразової грошової допомоги й відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення.

Вищезазначені висновки суду відповідачем при прийнятті 19.04.2019 року рішення № 45 не враховані, внаслідок цього - порушені права позивача ОСОБА_4 на належне виконання судового рішення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 .

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що відповідно до резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року по справі № 816/2115/18 відповідача було лише зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 , а не прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги останньому колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вищезазначеного рішення, суд зобов`язав відповідача повторно розглянути питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на зміну судової практики, оскільки вказана обставина не спростовує необхідності виконання судового рішення, що набрало законної сили у повній відповідності з його змістом.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року по справі № 816/2115/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 17.10.2019 року