Справа № 540/1476/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1476/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Кудєровій О.В.,

за участі:

представника позивача - Сафонової Р.В.

представника відповідача - Кізім Т.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ФСЗ) звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариста "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (далі - відповідач, ПАТ " ЕК Херсонобленерго") в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариста "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарської санкції у розмірі 2965312,26 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 167243,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (в редакції від 06.10.2005 року Закон №2960І-V) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації, громадські організації осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому відповідно до Закону виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Позивач вказує, що за 23 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняті особами з інвалідністю в 2018 році, відповідач до 16.04.2019 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 2965312,26 грн., у відповідності до звіту за формою 10-ПІ № 663 від 29.01.2019 р. за 2018 рік та розрахунку заборгованості по сплаті вищезгаданих санкцій. Крім того, нарахована пеня у сумі 167243,86 грн. У зв`язку із несплатою вказаних сум, утворилась заборгованість у розмірі 3132556,12 грн. Несплата вказаних санкцій завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Підготовче засідання призначено на 24.09.2019 року.

01.08.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позов, з якого вбачається невизнання ним позовних вимог з наступних підстав.

Так, відповідач зазначає, що застосування адміністративно-господарських санкцій необґрунтоване, а доводи позивача не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства. Зокрема, вказує, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на спеціально уповноважений державний орган. В той же час, підприємства зобов`язані вживати заходів, передбачених ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а саме: створення робочих місць з можливістю працевлаштування інвалідів та повідомлення, звітування до уповноважених органів влади про наявність вакантних місць для інвалідів. Даний обов`язок супроводжується забороною відмови у працевлаштуванні, просування по службі тощо з мотивів інвалідності, окрім як за умови неможливості виконання трудових обов`язків за медичними показниками. При цьому, працевлаштування інвалідів на створені робочі місця перебуває поза волею роботодавця. Відповідач вважає, що виконання нормативу робочих місць для інвалідів шляхом примусового працевлаштування інвалідів за умови відсутності у них бажання працювати чи відсутності їх у даній місцевості взагалі є не лише абсурдним, а й суперечить конституційному принципу свободи праці

Відповідач на виконання вимог законодавства щодо обов`язку роботодавця повідомляти про попит на робочу силу подавав у 2018 році звіти за формою 3-ПН. У звітах, зокрема, державний центр зайнятості повідомлявся про наявність вільних вакансій з можливістю працевлаштування інвалідів. Протягом 2018 року АТ "Херсонобленерго" створило низку робочих місць з можливістю працевлаштування інвалідів. Однак, протягом 2018 року у середньому 21 робоче місце є завжди вакантними для інвалідів, але з боку останніх не виявляється бажання на них працевлаштуватись. Відповідач з даного приводу звертався до Фонду соціального захисту інвалідів та Херсонського обласного центру зайнятості з листами, якими доводив до відома адресатів про наявність робочих місць для інвалідів, повідомлялось також про можливість працевлаштування осіб з інвалідністю і за іншими професіями та спеціальностями, в тому числі у структурних підрозділах в районах області. Крім того, відповідач звертає увагу, що протягом 2018 року подавав оголошення до газети "Гривна", у яких повідомлялось про наявність вільних вакансій для інвалідів; також повідомлялась можливість дізнаватись відповідну інформацію за наданими номерами телефонів. Крім того, на запрошення Херсонського міського центру зайнятості, AT "Херсонобленерго" неодноразово приймало участь у ярмарках вакансій з метою працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Підприємство зазначає, що ним вживаються всі заходи з метою працевлаштування осіб з інвалідністю.

Також, обґрунтовуючи власну правову позицію, відповідач покликається на Рекомендації Вищого адміністративного суду від 14.04.2008 року №07.2-10/2 та судову практику в подібних правовідносинах: постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року по справі №П/811/694/17, від 21.08.2018 року по справі №804/6950/15, від 21.09.2018 року по справі №816/593/17.

В підготовче засідання, призначене на 24.09.2019 року, представник відповідача не з`явився. Датою наступного підготовчого засідання визначено 11.10.19 року.

11.10.2019 року представники сторін з`явились в судове засідання.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, протокольною ухвалою суду від 11.10.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, та, з урахуванням відповідних заяв сторін, призначено справу до розгляду по суті в той же день.

В судовому засіданні представник позивача на задоволені позову наполягав, покликаючись на доводи, зазначені в позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених в відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 19 Закону № 875-ХІІ Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Статтею 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно із ч. 2 та 3 статті 18-1 Закону № 875-ХІІ рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Судом встановлено, що 29.01.2019 року відповідачем подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, за яким середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 2585 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 80 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, спеціально створених - 103 особи; фонд оплати праці штатних працівників - 333275,30 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 128926,62 грн.

З матеріалів справи, а саме листа-відповіді Херсонського міського центру зайнятості від 15.04.2019 року за вих. №2120/04/1427/19 слідує, що відповідач подавав до Херсонського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН "Звіт інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316), із зазначенням у ІІ розділі звітності "коментарі до даних про вакансії" за можливості працевлаштування осіб з інвалідністю, за наступними посадами:

- станом на 02.01.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (19 вакансій) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 20.02.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (20 вакансій) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 22.03.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (20 вакансій) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 26.04.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (20 вакансій) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 22.05.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (23 вакансії) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 26.06.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (24 вакансії) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 23.07.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (23 вакансії) та "доглядач" (2 вакансії);

- станом на 23.08.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (23 вакансії) та "доглядач" (1 вакансія);

- станом на 27.09.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (24 вакансії) та "доглядач" (1 вакансія);

- станом на 24.10.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (22 вакансії) та "доглядач" (1 вакансія);

- станом на 23.11.2018 р. за посадами "контролер енергонагляду" (22 вакансії) та "доглядач" (1 вакансія);

- станом на 20.12.2017 р. за посадами "контролер енергонагляду" (23 вакансії) та "доглядач" (1 вакансія);

Крім того, з вказаного повідомлення вбачається, що в 2018 році особи з інвалідністю, які знаходились на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості, направлялися до АТ "Херсонобленерго", але двоє осіб відмовились від запропонованої роботи.

Одночасно з метою пошуку для подальшого працевлаштування інвалідів АТ "ЕК "Херсонобленерго" 30.01.2018 р., 22.03.2018 р., 22.05.2018 р., 31.07.2018 р., 18.09.2018 р., 29.11.2018 р. приймало участь у міні-ярмарках вакансій, на які запрошувалися зареєстровані у Херсонському міському центрі зайнятості особи з інвалідністю.

Суд зазначає, що обов`язок підприємства по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується обов`язком щодо їх працевлаштування. Роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахуванню пені, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.

Забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (частина перша статті 18 Закону).

Пунктом 5 частини 4 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" визначено право роботодавця одержувати від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, безоплатно інформацію про пропонування робочої сили, послуги з добору і направлення на працевлаштування незайнятого населення, у тому числі осіб, зазначених у частині першій статті 14 цього Закону, а також інших осіб, які шукають роботу.

З огляду на викладене, обов`язок працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Однак, робочі місця залишилися вакантними у зв`язку з тим, що особи з інвалідністю, які направлялись центром зайнятості до відповідача відмовились від працевлаштування, тобто не з вини відповідача.

Аналіз положень чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що виключним обов`язком підприємства є вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, до яких належить створення в установленому порядку робочих місць для них у межах нормативу та інформування органів державної служби зайнятості про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця осіб з інвалідністю.

Постановою Верховного Суду України від 02 лютого 2010 року, ухваленої у справі №10/03, викладено правову позицію щодо застосування положень статей 18-20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", яка полягає у наступному. Суди, дійшовши висновку про обґрунтованість застосування санкцій за незайняті інвалідами робочі місця, помилково не врахували, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. У зв`язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті одним з основних елементів вказаного правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

У зв`язку з тим, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, або за відмову направлених інвалідів працевлаштуватися або за відсутності безпосереднього звернення інваліда для працевлаштування.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки, при розгляді справи встановлено, що вини відповідача по невиконанню нормативу створення робочих місць для інвалідів за 2018 рік немає, в його діях відсутні порушення статей 18, 19, 20 Закону № 875-ХІІ, а роботодавець, в свою чергу, вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення за невиконання нормативу робочих місць, суд приходить до висновку, що вимога позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій до відповідача є необґрунтованою, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 52, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16 жовтня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112010100