Справа № 01-07/36/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р. Справа № 01-07/36/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Найдьонова О.Г.

представника відповідача Ковальова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАНОАГРІКОЛЬ" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 року по справі № 01-07/36/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАНОАГРІКОЛЬ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «НАНОАГРІКОЛЬ» (далі - ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, в якій заявник просив до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі заборонити Головному управлінню ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській обл.) проведення перевірки ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» згідно наказу ГУ ДФС у Харківській обл. від 20 серпня 2019 року №5835 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» з 29 серпня 2019 року, тривалістю 2 (два) робочих дні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у задоволенні заяви ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі та заборонити ГУ ДФС у Харківській обл. проведення перевірки згідно наказу № 5835 від 20.08.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» з 29.08.2019 тривалістю 2 робочих дні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 21.08.2019 представником ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» засобами доставки службою Харківспецзв`язок отримано наказ ГУ ДФС у Харківській обл. від 20.08.2019 №5835 «про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ». З даним наказом товариство не згодне, а тому до подання позову до суду про визнання протиправним та скасування вище зазначеного наказу, звернулося до Харківського окружного адміністративного суду із заяво про забезпечення позову. 13.08.2019 ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» у визначений законодавством термін, протягом 15 днів робочих подано до ГУ ДФС в Харківській обл. відповідь на письмовий запит від 16.01.2019 разом з необхідними документами щодо проведення господарської діяльності за контрактом від 05.04.2016 №2-25/03. У 2016 році Кихївської ОДПІ м. Харкова направлявся запит «Про надання інформації та документального підтвердження» в якому, у зв`язку з необхідністю перевірки отриманої податкової інформації від ПАТ «Укрсиббанк» від 04.11.2016 про факти незавершених імпортних операцій, що відносяться до валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. На даний запит товариством надано письмові пояснення та копії контракту, банківські виписки, додаток до контракту, лист від 06.10.2016 ТОВ «Флоресер Глобал Сервісез Лімітед», лист-підтвердження від 04.10.2016. В подальшому ГУ ДФС у Харківській обл. наказом від 12.09.2017 було призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ», про скасування якого товариством було подано позов. За наслідками судового розгляду оскаржуваний наказ скасований. Тобто ГУ ДФС в Харківській обл. вже отримувало інформацію від товариства стосовно зовнішньоекономічного контракту. Відповідно до положень п.20.3 Податкового кодексу України ( далі ПК України) забороняється контролюючому органу вимагати від платника податків надання інформації, що була отримана контролюючим органом раніше в установленому законом порядку.

У запиті ГУ ДФС у Харківській обл. від 16.01.2019 не зазначено підстав для його надсилання, передбачених п. 73.3 ст. 73 ПК України, а також вказівки на конкретні факти порушення законодавства. Тобто, на думку апелянта, податковий орган не обґрунтував правомірність своїх дій з посиланням на норми права, які б давали йому можливість звернутися з таким запитом до платника податків, а заходи податкового контролю фактично здійснюються без законних підстав. Вважає, що дії ГУ ДФС у Харківській обл. щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу №5835 від 20.08.2019 можуть заподіяти шкоди правам та інтересам ТОВ «НАНОАГРІКОЛЬ» у вигляді неправомірно нарахованих податкових зобов`язань та штрафних санкцій за наслідками проведення відповідачем перевірки на підставі оскаржуваного наказу, які безпосередньо вплинуть на взаємовідносини позивача з контрагентами, на його майновий стан, ділову репутацію, безперешкодний стан роботи підприємства.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 відкрито провадження у справі № 01-07/36/19.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено на 09.10.2019 о 11:45 у відкритому судовому засіданні.

01 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не було виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів позивача при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Положеннями ч.1 ст. 151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме:

1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відмічає, що у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/9263/17, постанові від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18 (адміністративне провадження №К/9901/67628/18).

Крім того, колегія суддів зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своєму клопотанні про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного наказу є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, судам слід мати на увазі, що забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених КАС України, що є неприпустимим.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що позивачем не наведено достатніх доводів, що невжиття заходів забезпечення позову може завдати шкоди правам та інтересам товариства, а висновки про очевидність ознак протиправності оскаржуваного наказу можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів у справі у судовому засіданні. За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 року по справі 01-07/36/19 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАНОАГРІКОЛЬ" - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року по справі № 01-07/36/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 15.10.2019