Справа № 142/334/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 142/334/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

позивача, представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (повний текст рішення складено 11.06.2019 року, м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Піщанського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просив

- визнати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10 жовтня 2017 року в частині відмови у підтвердженні періодів роботи з 22.08.1992 року по 15.10.2002 року та з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року протиправними, скасувати його та зобов`язати зарахувати зазначені періоди роботи до пільгового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дійсно відомості про проведення атестації робочого місця позивача - відсутні. Однак, з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-307а14 вказав, що непроведення або порушення строків проведення атестації робочих місць за умовами праці не є підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу позивача. Тому, рішення Комісії в частині відмови у підтвердженні періодів роботи, як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах є протиправним та необґрунтованим. Просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 13.04.2018 року адміністративну справу передано на розгляд Вінницького окружного адміністративного суду. Не погоджуючись з ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області позивач оскаржив її до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018 року апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №142/334/18.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року скасовано, справу направленого до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 13.04.2018 року - без змін.

09.04.2019 року Піщанським районним судом Вінницької області справу № 142/334/18 направлено до Вінницького окружного адміністративного суду та отримана судом 12.04.2019 року.

На адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому представника відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянула заяву ОСОБА_1 від 22.02.2017 року та встановила наступне.

Відповідно до записів трудовій книжці ОСОБА_1 з 02.06.1983 року зарахований майстром АБЗ на Піщанську дільницю Крижопільської МШБО, з 01.04.1986 року звільнений по переводу. З 01.04.1986 року по 15.10.2002 року працював дорожнім майстром на Піщанському МДСУ. На розгляд комісії надано рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2017 року по справі №142/8578/ яким встановлено факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

На розгляд комісії надані архівні довідки, які видані архівним відділом Піщанської РДА від 03.07.2017 року: №01-36-126 в якій зазначено, що згідно книг нарахування заробітної плати працівниками Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД гр. ОСОБА_1 значиться майстром АБЗ з травня 1983 року по жовтень 2002 року; № 01-36-127 в якій зазначено, що в документах з кадрових питань Піщанськоїдільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД за 1983-2002 року, даних щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці не виявлено; № 01-36-129 в якій зазначено, що в документах з кадрових питань Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД за 1983-2002 роки даних щодо переведення на іншу роботу, з роботу з неповним робочим днем та надання відпусток без збереження заробітної плати ОСОБА_1 не виявлено. Також, на розгляд надані архівні довідки від 30.06.2017 року №01-36-123, 124, 125, які видані архівним відділом Піщанської РДА, в яких зазначається, що згідно книг нарахування заробітної плати працівниками Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД ОСОБА_1 значився майстром АБЗ, майстром, виконробом та вказана його заробітна плата з травня 1983 року по жовтень 1989 року, з грудня 1989 року по січень 1995 року, з березня 1995 року по січень 1996 року, з квітня по грудень 1996 року, з березня по грудень 1997 року, з квітня по червень, з серпня по жовтень 1998 року, з грудня 1998 по лютий 1999 року, за квітень, травень, листопад, грудень 1999 року, квітень 2000 року, грошова одиниця не вказана. В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 вказаний заробіток ОСОБА_1 в липні та грудні 2000 року, в квітні, липні, жовтні та грудні 2001 року, в лютому, квітні, червні, серпні та вересні 2002 року Піщанський МШБД, відмітка про спецстаж відсутня.

На підставі зазначеного, Комісія прийняла рішення, яким підтвердила ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1986 року по 31.10.1989 року, з 01.12.1989 року по 21.08.1992 року до стажу, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2, однак відмовила в підтвердженні періоду роботи з 02.06.1983 року по 31.03.1986 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах оскільки професія майстер АБЗ (асфальто-бетонний завод), яка вказана в первинних документах не відповідає чинним на період роботи Спискам.

Окрім того, комісія відмовила в частині підтвердження періоду роботи з 22.08.1992 року по 15.10.2002 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю даних про проведення та результати атестації робочих місць та професія дорожній майстер, яка вказана в первинних документах не відповідає чинним на період роботи Спискам. Водночас, відмовила в підтвердженні періоду роботи з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю даних про заробітну плату. Отже, з огляду на відсутність необхідних умов (підтверджених документально) для підтвердження пільгового стажу, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Крижопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10 жовтня 2017 року № 16 в частині відмови у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.11.1989 року по 30.11.1989 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу, який дає право пільгового забезпечення за списком № 2 період роботи ОСОБА_1 з 01.11.1989 року по 30.11.1989 рік.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 04.06.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначив, що матеріали справи не містять рішення Комісії ГУПФУ від 10.10.2017 року, яке оскаржував позивач, а том суд першої інстанції взагалі не надав йому належну правову оцінку. Крім того, позивач зауважив, що не проведення чи порушення строків проведення атестації робочих місць за умовами праці не є підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів роботи до пільгового стажу. Крім того позивач вважає, що суд апеляційної інстанції повинен взяти до уваги довідку, що підтверджує пільговий трудовий стаж та яка додана до апеляційної скарги та врахувати додані ним до справи витяги із Списків 2 , затверджених КМ СРСР № 10 від 16.01.1991 року та постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року, оскільки зазначені документи впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 30.07.2019 року призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференції.

Відповідач - Головне управління ПФУ у Вінницькій області надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в яком посилається на те, що відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, для підтвердження спеціального трудового стажу, додатково подається уточнююча довідка для підтвердження спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії. Тобто, період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство наданням уточнюючої довідки, тоді як позивачем вказана уточнююча довідка до управління не подавалась.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 від 02.04.1981 року: у період з 02.06.1983 року зарахований майстром АБЗ на Піщанську дільницю Крижопільської МШБО, з 01.04.1986 року звільнений по переводу. з 01.04.1986 року по 15.10.2002 року працював дорожнім майстром на Піщанському МДСУ.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2017 року по справі №142/8578/ встановлено факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 22.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії при головному управління Пенсійного фонд України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. 10 жовтня 2017 року Комісія при головному управління Пенсійного фонд України у Вінницькій області прийняла рішення про результати розгляду заяви № 16. Відповідного даного рішення встановлено, що відповідно до записів трудовій книжці ОСОБА_1 з 02.06.1983 року зарахований майстром АБЗ на Піщанську дільницю Крижопільської МШБО, з 01.04.1986 року звільнений по переводу. З 01.04.1986 року по 15.10.2002 року працював дорожнім майстром на Піщанському МДСУ. На розгляд комісії надано рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26.07.2017 року по справі №142/8578/ яким встановлено факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1

Згідно архівної довідки від 03.07.2017 року №01-36-128, яка видана архівним відділом Піщанської РДА, Піщанської дільниці Крижопільської міжгосподарської шляхо-будівельної організації розпочала свою діяльність з березня 1978 року. З 1987 року Піщанська дільниця стала самостійною організацією - Піщанська міжгосподарська госпрозрахункова шляхо-будівельна дільниця. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.11.2007 року Піщанську міжгосподарську госпрозрахункову шляхо-будівельну дільницю як юридичну особу ліквідовано.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що державну реєстрацію Піщанської міжгосподарської госпрозрахункової шляхо-будівельної дільниці 08.02.2008 року припинено у зв`язку з визнанням її банкрутом. Разом з тим, ОСОБА_1 на розгляд комісії надані архівні довідки, які видані архівним відділом Піщанської РДА від 03.07.2017 року: №01-36-126 в якій зазначено, що згідно книг нарахування заробітної плати працівниками Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД гр. ОСОБА_1 значиться майстром АБЗ з травня 1983 року по жовтень 2002 року; № 01-36-127 в якій зазначено, що в документах з кадрових питань Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД за 1983-2002 року, даних щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці не виявлено; № 01-36-129 в якій зазначено, що в документах з кадрових питань Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД за 1983-2002 роки даних щодо переведення на іншу роботу, з роботу з неповним робочим днем та надання відпусток без збереження заробітної плати ОСОБА_1 не виявлено.

Також на розгляд надані архівні довідки від 30.06.2017 року №01-36-123, 124, 125, які видані архівним відділом Піщанської РДА, в яких зазначеється, що згідно книг нарахування заробітної плати працівниками Піщанської дільниці Крижопільської МШБО, Піщанської МШБД ОСОБА_1 значився майстром АБЗ, майстром, виконробом та вказана його заробітна плата з травня 1983 року по жовтень 1989 року, з грудня 1989 року по січень 1995 року, з березня 1995 року по січень 1996 року, з квітня по грудень 1996 року, з березня по грудень 1997 року, з квітня по червень, з серпня по жовтень 1998 року, з грудня 1998 по лютий 1999 року, за квітень, травень, листопад, грудень 1999 року, квітень 2000 року, грошова одиниця не вказана.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 вказаний заробіток ОСОБА_1 в липні та грудні 2000 року, в квітні, липні, жовтні та грудні 2001 року, в лютому, квітні, червні, серпні та вересні 2002 року Піщанський МШБД, відмітка про спецстаж відсутня. На підставі вищевикладеного, Комісія підтвердила ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1986 року по 31.10.1989 року, з 01.12.1989 року по 21.08.1992 року до стажу, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2. Однак, відмовила в підтвердженні періоду роботи з 02.06.1983 року по 31.03.1986 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах оскільки професія майстер АБЗ (асфальто-бетонний завод), яка вказана в первинних документах не відповідає чинним на період роботи Спискам. Відмовила в підтвердженні періоду роботи з 22.08.1992 року по 15.10.2002 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю даних про проведення та результати атестації робочих місць та професія дорожній майстер, яка вказана в первинних документах не відповідає чинним на період роботи Спискам. Крім того, відмовила в підтвердженні періоду роботи з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю даних про заробітну плату.

Не погоджуючись з таким рішенням органу пенсійного фонду, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонд України у Вінницькій області в частині відмови у підтвердженні періоду роботи з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю даних про заробітну плату протиправним, оскільки відомості щодо даного періоду роботи зазначено в трудовій книжці позивача, а тому посилання представника відповідача 1 на архівну довідку від 30.06.2017 року №01-36-123, де в період з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року відсутні відомості про заробітну плату позивача є необґрунтованим. Суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10 жовтня 2017 року № 16 в частині відмови у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.11.1989 року по 30.11.1989 рік та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу, який дає право пільгового забезпечення за списком № 2 період роботи ОСОБА_1 з 01.11.1989 року по 30.11.1989 рік.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції, зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З матеріалів справи слідує, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював з 02.06.1983 року зарахований майстром АБЗ на Піщанську дільницю Крижопільської МШБО, з 01.04.1986 року звільнений по переводу; з 01.04.1986 року по 15.10.2002 року працював дорожнім майстром на Піщанському МДСУ.

Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Крім того, відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось. Таким чином, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Разом з тим, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Необхідно врахувати, що порядок проведення атестації робочих місць та Методичні рекомендації передбачають: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Між тим, положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Враховуючи наведене, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність підтвердження зазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 7 лютого 2019 року у справі № 356/41/17.

Водночас, колегія суддів зауважує, що атестацію робочого місця ОСОБА_1 на Піщанській міжгосподарській госпрозрахунковій шляхо-будівельній дільниці в період часу його роботи на ньому, а саме з 22.02.1992 року по 15.10.2002 року, коли це стало законодавчо визначеною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах - проведено не було. Разом з тим, встановлено, що професія дорожній майстер, яка вказана в первинних документах не відповідає чинним на період роботи ОСОБА_1 Спискам. Отже , виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції не може врахувати при прийнятті рішення витяги із Списків 2 , затверджених КМ СРСР № 10 від 16.01.1991 року та постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року, наданих позивачем.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що слід визнати безпідставним посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, висловленої у постанові від 16.09.2014 року по справі № 21- 307а14, відповідно до якої не проведення або порушення строків проведення атестації не є підставою для відмови в призначенні пільгової пенсії за Списком № 2, оскільки Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 року по справі № 21-1329а15 висловив правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Верховний Суд таку позицію підтримав у своїх постановах від 30.01.2018 року по справі № 506/384/17, 23.10.2018 року по справі № 450/3372/14-а.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 22.02.1992 року по 15.10.2002 року.

Уточнююча довідка від 20.06.2019 року №6 ( а. с. 204) надана позивачем до апеляційної скарги не може братись до уваги оскільки не надавалась відповідачу при вирішенні питання про призначення пенсії, а також не надавалась суду першої інстанції, який не надавав зазначеній довідці оцінки і не враховував її при прийнятті рішення внаслідок ї відсутності.

Стосовно зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 01.11.1989 року по 30.11.1989 року суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.