Справа № 340/1016/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1016/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №340/1016/19 (головуючий 1-ї інстанції Пасічник Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 19.04.2019 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати дії командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 протиправними;

- скасувати наказ командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №3037 від 23.09.2016 року про завершення службового розслідування;

- зобов`язати командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 провести службове розслідування відповідно до чинного законодавства.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що він 11.03.2015 року був мобілізований та проходив службу у Збройних Силах України. В період з 19.09.2015 року по 09.12.2015 року та з 01.02.2016 року по 20.08.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районі її проведення. Перебуваючи в зоні АТО 19.08.2016 року, отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення лівої голені з вогнепальним переломом великої гомілкової кістки з її дефектом в середній треті, перелом малої гомілкової у верхній треті, травматичний шок 3 ступеню. З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності звернувся до Маловисківського районного військового комісаріату де йому повідомили про необхідність надання акту про нещасний випадок, складений за матеріалами розслідування військовою частиною або довідку командира військової частини про причини та обставини поранення.

У зв`язку з бездіяльністю військової частини звертався до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про зобов`язання Міноборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності. В ході розгляду справи №340/376/19 встановлено, що військовою частиною проведено розслідування та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №3037 від 23.09.2016 року затверджено результати розслідування, а до нього застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани. Крім того, вказано на порушення позивачем заходів безпеки при поводженні зі зброєю та поранення не пов`язане з виконанням службових обов`язків. Позивач вказує, що проведення розслідування за фактом його поранення, йому не було відомо, про оскаржуваний наказ стало відомо від адвоката лише 19.03.2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 протиправними.

Скасовано наказ командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №3037 від 23.09.2016 року про завершення службового розслідування.

Зобов`язано командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 провести службове розслідування відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено про обізнаність позивача про висновок службового розслідування щодо обставин отримання ним поранення, оскільки позивачем особисто до Маловисківського районного військового комісаріату надавалась довідка №5129 від 26.09.2016 року, видана ВЧ-ПП НОМЕР_2 , згідно якої травма молодшого сержанта ОСОБА_1 отримана внаслідок порушення ним заходів безпеки при поводженні зі зброєю та не пов`язана з виконанням службових обов`язків (підстава: наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.08.2016 року №2780). А відтак позивачем пропущений строк для звернення до суду з даним позовом.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За клопотанням позивача та його представника ухвалою апеляційного суду від 26.09.2019 року призначено проведення судового засідання за участі позивача та його представника в режимі відеоконференції на 08.10.2019 року о 10.30 год. (Кіровський районний суд м.Кіровограда). У вказаний день та час позивач в Кіровський районний суд м.Кіровограда для участі в судовому засіданні не з`явився, його представник пояснила, що він знаходиться на лікуванні, але бажає взяти участь в апеляційному розгляді справи.

Ухвалою апеляційного суду від 08.10.2019 року розгляд справи відкладено на 15.10.2019 року о 10.00 год., та повідомлено сторони про розгляд справи в режимі відеоконференції (Кіровський районний суд м.Кіровограда).

В судове засідання 15.10.2019 року позивач та представник позивача в Кіровський районний суд м.Кіровограда не прибули, представник позивача подала заяву, в якій просила провести судове засідання без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України, а в період з 19.09.2015 року по 09.12.2015 року та з 01.02.2016 року по 20.08.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районі її проведення (а.с.9).

В період проходження служби в зоні АТО 19.08.2016 року позивач отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення лівої голені з вогнепальним переломом великої гомілкової кістки з її дефектом в середній треті, перелом малої гомілкової у верхній треті, травматичний шок 3 ступеню.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 19.08.2016 року призначено спеціальне розслідування з метою встановлення причин та умов здійснення самопострілу з особистої зброї в ліву ногу заступником командира бойової машини-навідником оператором 2 механізованої роти механізованого батальйону старшим солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який був з ознаками алкогольного сп`яніння, та на підставі рапорту командира механізованого батальйону від 20.08.2016 року №902 (а.с.42).

Наказом визначено, що під час проведення спеціального розслідування необхідно керуватись Статутами Збройних Сил України, Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36.

В період з 19.08.2016 року по 15.09.2016 року проведено розслідування по факту травмування позивача, матеріали якого долучено до справи (а.с.42-59).

15.09.2016 року командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_2 видано наказ №3037 про завершення службового розслідування (а.с.43).

Відповідно до вказаного наказу: травмування позивача настало внаслідок порушення ним заходів безпеки при поводженні зі зброєю та не пов`язане з виконанням службових обов`язків; за порушення вимог безпеки та заходів щодо запобігання травматизму, ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно п. «б» ст.51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача накладено дисциплінарне стягнення - догана.

Згідно тексту позову ОСОБА_1 дізнався про проведення та завершення службового розслідування лише під час розгляду Кіровоградським окружним адміністративним судом справи №340/376/19 за його позовом до Маловисківського районного військового комісаріату, Міністерства оборони України (третя особа- військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ).

Не погодившись з наказом про закінчення службового розслідування, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що проведене відповідачем службове розслідування на підставі в тому числі Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36, є неправомірним, оскільки на час розслідування події, пов`язаної з отримання позивачем поранення, яка мала місце 19.08.2016 року, вказана Інструкція не розповсюджувалась на такі випадки. Відповідач мав керуватись положеннями Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 (в редакції чинній на момент розслідування події, яка мала місце 19.08.2016 року), а відтак спірний наказ про завершення службового розслідування є протиправним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

З матералів справи вбачається, що службове розслідування події, пов`язаної з отримання позивачем поранення, ящо мало місце 19.08.2016 року в зоні проведення антитерористичної операції, відповідач керувався положеннями Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міноборони України від 06 лютого 2001 року №36.

Проте, відповідно до п.1.2. Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року №36 (в редакції чинній на момент розслідування події, тобто на серпень 2016 року), дія цієї Інструкції поширюється на всі військові частини та на всіх військовослужбовців, крім військовослужбовців, які одержали захворювання, поранення, контузію, травму, каліцтво або загинули під час ведення бойових дій, участі в антитерористичній операції, в особливий період.

Отже, положення вищевказаної Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року №36 не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, які виникли між позивачем та відповідачем, адже такі події мали місце в період проходження позивачем служби в зоні проведення антитерористичної операції.

Натомість, пунктом 1.2. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 (в редакції, чинній на момент розслідування події, яка мала місце 19.08.2016 року), було визначено перелік випадків, які зумовлюють необхідність проведення службового розслідування за правилами визначеними цією Інструкцією, при цьому цей перелік не є вичерпним оскільки, цією ж нормою передбачено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що відповідач при проведенні службового розлідування не повинен був керуватись правилами, встановленими Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року № 36, а отже, дії щодо прийняття наказу про завершення службового розслідування, є протиправними.

Вказані обставини апелянтом не оскаржуються та не спростовуються.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ту обставину, що Дацькому було відомо про висновок службового розслідування щодо обставин отримання ним поранення, оскільки позивачу надавалась довідка №5129 від 26.09.2016 року, згідно якої травма молодшого сержанта ОСОБА_1 отримана внаслідок порушення ним заходів безпеки при поводженні зі зброєю та не пов`язана з виконанням службових обов`язків (підстава: наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20.08.2016 року №2780). А відтак позивачем пропущений строк для звернення до суду з даним позовом.

Проте, апелянтом не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції доказів, про ознайомлення позивача як з наказом від 20.08.2016 року №2780 (про призначення спеціального розслідування), так і зі спірним наказом № 337 від 15.09.2016 року (про завершення службового розслідування), та в матеріалах справи такі докази відсутні. Натомість, посилання позивача на те, що про оскаржуваний наказ йому стало відомо лише в березні 2019 року, апелянтом не спростовано.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність наказу про закінчення службового розслідування, за таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування такого наказу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №340/1016/19 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №340/1016/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак