Справа № 805/1189/18-а
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №805/1189/18-а

адміністративне провадження №К/9901/65571/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 у складі судді Кірієнка В. О. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 у складі колегії суддів: Геращенка І. В. (головуючий), Арабей Т. Г., Міронова Г. М. у справі № 805/1189/18-а за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до суду із вказаним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просило:

- визнати незаконною відмову відповідача щодо призначення повторного спеціального розслідування випадку смерті, який стався з ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Держпраці у Донецькій області призначити повторне спеціальне розслідування випадку смерті, який стався з ОСОБА_1 .

2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.1. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 182 причиною смерті ОСОБА_1 є хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний коронарокардіосклероз.

3.2. Відповідно до висновку судово-медичного дослідження (обстеження) № 178 причиною смерті ОСОБА_1 стало наявне у нього захворювання: хронічна ішемічна хвороба серця у формі атеросклеротичного синозуючого коронаросклероза, дифузного кардіосклерозу, що ускладнилася розвитком гострої серцевої недостатності.

3.3. Від Мар`їнського відділення Донецького обласного бюро судово - медичної експертизи до голови комісії із спеціального розслідування надходили листи від 30.08.2016 № 122, 05.12.2016 № 145, 21.12.2016 № 152 та 28.12.2016 № 157 з висновками про смерть в яких містились доповнення та уточнення.

3.4. Комісією із спеціального розслідування встановлено, що причиною смерті ОСОБА_1 стала раптова розвинута гостра серцева недостатність, яка ускладнила у нього захворювання хронічну ішемічну хворобу серця у формі атеросклеротичного стенозуючого коронарослекроза, випадок було пов`язано з виробництвом та складено акт від 15.03.2017 за формою Н-1 № 5. Вказане рішення комісії було прийнято на підставі матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, опитування свідків, актів судово-медичного дослідження Мар`їнського відділення бюро судово-медичної експертизи від 27.09.2016 № 178 та листа від 06.02.2017 № 15.

3.5. За висновками комісії було складено акт за формою Н-1 від 15.03.2017 № 5.

3.6. Разом з тим, членом комісії ОСОБА_2. складено окрему думку від 14.03.2017 щодо визнання випадку смерті ОСОБА_1 таким, що не пов`язаний з виробництвом, яка є невід`ємною частиною акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що стався 24.08.2016.

3.7. Листом від 01.12.2017 № 0508/518 Вугледарське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до начальника Головного управління Держпраці в Донецькій області в якому зазначило, що у зв`язку з незгодою з висновками спеціальної комісії щодо визначення діагнозу та наявності зв`язку смерті з впливом шкідливих та небезпечних умов праці, внаслідок погіршення стану здоров`я, що сталося 24.08.2016 з машиністом електровозу підземним третього розряду дільниці ВШТ ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» ОСОБА_1 , відділенням Фонду було складено окрему думку до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5. З цієї причини заявник просив призначити повторне спеціальне розслідування даного нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі у відповідності до пункту 54 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232. Судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначений лист було отримано 04.12.2017.

3.8. Крім того, відповідно до листа від 06.12.2017 № 09/8684, Головне управління Держпраці у Донецькій області повідомило, що спеціальне розслідування проведене відповідно до вимог Порядку, висновки комісії також відповідають вимогам Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Одночасно повідомлено, що нові додаткові відомості Головному управлінню Держпраці у Донецькій області не було надано, відтак відсутні підстави для призначення повторного спеціального розслідування випадку, який стався з ОСОБА_1

3.9. Разом з тим, судами попередніх інстнацій встановлено, що ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 01.11.2017 відкрито провадження у справі № 223/793/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Вугледарі Донецької області про нарахування страхових виплат.

3.10. Водночас, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2017 у справі № 235/2738/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 08.02.2018, відмовлено у задоволенні позовних вимог Вугледарського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Держпраці у Донецькій області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державне підприємство «Шахта імені «Сургая», Вугледарське міське Управління соціального захисту населення про визнання акту від 15.03.2017 за формою Н-5 та акт від 15.03.2017 за формою Н-1 № 5 недійсними та їх скасування.

3.11. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні повторного спеціального розслідування випадку смерті, який стався з ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що право призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку є виключним правом керівника Держпраці або його територіального органу, а тому відноситься до дискреційних повноважень.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не взято до уваги доводи позивача щодо обставин справи та застосовано поняття «дискреційні повноваження», яке відсутнє в положеннях чинного законодавства.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

8. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом, питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

9. Крім того, пунктом 1 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 (далі - Порядок), закріплено, що цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства).

10. Відповідно до пункту 36 Порядку нещасний випадок зі смертельним наслідком підлягає спеціальному розслідуванню.

11. Положеннями пункту 38 Порядку визначено, що спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

12. Разом з тим, пунктом 47 Порядку закріплено, що за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід`ємною частиною.

13. Водночас, відповідно до пункту 54 Порядку, у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н -1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку.

14. На підставі вищенаведених норм чинного законодавства, а також враховуючи обставини, встановлені судами попередніх інстнацій, колегія суддів погоджується з висновком щодо відсутності імперативно закріпленого обов`язку керівника Держпраці або його територіального органу призначати повторне спеціальне розслідування.

15. Доводи касаційної скарги щодо порушення норм матеріального права зводяться до переоцінки обставин справи, що суперечить змісту частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

16. Водночас, колегія суддів Верховного Суду вважає обгрунтованим висновок судів попередніх інстнацій щодо наявності у відповідача, в даному випадку, дискреційних повноважень, та зазначає наступне.

17. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

18. Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

19. Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

20. Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

21. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

22. Тобто, дискреційне повноваження - це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

23. Колегія суддів наголошує, що адміністративний суд не може підміняти орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, а тому суд першої інстанції, з висновкам якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом повторного розгляду звернення.

24. Вказана позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у своїх постановах від 13.02.2018 (справа № 361/7567/15-а), від 07.03.2018 (справа № 569/15527/16-а), від 20.03.2018 (справа № 461/2579/17), від 20.03.2018 (справа № 820/4554/17), від 03.04.2018 (справа № 569/16681/16-а), від 12.04.2018 (справа № 826/8803/15), від 18.06.2019 (справа № 855/150/19) та від 08.08.2019 (справа № 823/1945/16).

25. Враховуючи вищевикладене суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги такими, що не спростовують обгрунтованість вказаних висновків.

26. Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень при їх ухваленні і погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій у справі, якими доводи скаржника відхилено.

27. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

28. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. З огляду на наведене, касаційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

30. Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

31. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 805/1189/18-а за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

32. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко