Справа № 822/3598/15
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3598/15

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника відповідача: Пятковського А.М.,

представника третьої особи: Казана С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Західний офіс Державної аудиторської служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2015 року Державне підприємство "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Західний офіс Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 січня 2015 року №/10 про застосування штрафних санкцій в розмірі 212 425 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірне надання оцінки обставинам справи, просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача та представник третьої особи заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та позивач в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.11.2014 року директор державного підприємства «Дослідне господарство «Зоря» інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України звернувся до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про проведення позапланової ревізії питань фінансово-господарської діяльності підприємства з 20.11.2014 року.

За результатами проведеного заходу державного фінансового контролю складений акт від 22.12.2014 року №06-08/128, в якому зафіксоване у тому числі порушення порядку ведення підприємством касових операцій у національній валюті.

Ревізією повноти надходження готівкових коштів в касу підприємства за реалізовану сільськогосподарську продукцію встановлено випадки не оприбуткування позивачем готівкових коштів на загальну суму 42485 грн.

Також за результатами проведеної ДФІ зустрічної звірки в TOB «Заготівельник» було виявлено, що готівкові кошти в сумі 20 000 грн., які були проведені в регістрах бухгалтерського обліку товариства, як оплата за отриману від позивача сільськогосподарську продукцію (ВРХ) по видаткових касових ордерах від 03.07.2013 року на суму 10 000,00 грн. та від 29.08.2013 року на суму 10 000,00 грн., в касі позивача також не оприбутковані (том 2, а. с. 17,18).

12.01.2015 року ДФІ в Хмельницькій області направила Хмельницькій ОДПІ подання для застосування штрафних санкцій, на підставі якого та акту від 22.12.2014 року податковим органом прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми в розмірі 212425 грн.

Не погожуючи із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач у 2015 році звернувся до суду з позовом про його скасування.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 03 листопада 2015 року адміністративний позов задовольнив. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою 05 лютого 2019 року касаційну скаргу позивача задовольнив частково, скасувавши попередні судові рішення та направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У своєму рішення Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не встановлювався факт надходження готівки до каси Підприємства, факт видання ним прибуткових касових ордерів, платіжні документи, які б свідчили про сплату позивачу коштів за відпущений ним товар в матеріалах справи відсутні, неякісні копії видаткових касових ордерів виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Заготівельник», які враховані судами попередніх інстанцій, не відповідають вимогам встановленим до первинного документу, ідентифікувати одержувача коштів за якими не виявляється можливим, які не підтверджують повну суму готівки, за не оприбуткування якої до позивача застосований штраф, а відтак в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) не є належним та допустимим доказом видачі готівки Підприємству. Касова книга Підприємства, яка є документом установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі, в матеріалах справи відсутня, судами попередніх інстанцій не досліджувалась.

Так, з урахуванням вимог та висновків Верховного Суду, зазначених у постанові від 05.02.2019, Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.06.2019 відмовив у задоволенні позову.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДФС у Хмельницькій області довело правомірність оскарженого податкового повідомлення - рішення про застосування штрафної санкції в розмірі 212 425,00 грн.

Досліджені під час ревізії накладні та надані до зустрічної звірки TOB «Заготівельник» видаткові касові ордери є первинними документами, які цілком підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Крім того, суд оглянув оригінали касових книг підприємства позивача за 2013 рік, з яких також встановлено відсутність записів про оприбуткування готівки, одержаної за усіма вищезазначеними господарськими операціями в касі підприємства.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 11.06.2019, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що у підприємства був відсутній обов`язок оприбуткування готівки, яка фактично не надходила до каси підприємства та на яку не були видані прибуткові касові ордери.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із такого.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення № 637, згідно з пунктом 1.2 якого оприбуткування готівки це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму їх фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пункт 2.6 Положення № 637 передбачає, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових ( розрахункових) документах.

Так, з урахуванням положень пункту 1.2 Положення № 637, який надає визначення того, що є касова книга, та статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР - в частині визначення того, що є книгою обліку розрахункових операцій, колегія суддів дійшла висновку про те, що це різні книги обліку, які відображають різні форми оприбуткування готівки, а ведення однієї не виключає ведення іншої книги. На вказану обставину звернув увагу Верховний Суд у постанові від 05.02.2019.

12 червня 1995 року Президент України видав Указ № 436/95, яким, зокрема, врегулював питання відповідальності суб`єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах. Метою прийняття Указу № 436/95 було поліпшення стану готівкового обігу, визначення єдиних підходів до встановлення відповідальності за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки та запобігання зловживанням під час здійснення операцій з готівкою, приховуванню доходів.

06 липня 1995 року прийнято Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), положення розділу V якого визначають перелік порушень, за вчинення яких передбачено застосування фінансових санкцій. За змістом розділу V Закону № 265/95-ВР, так само як і положень інших законів України, законодавцем не визначено серед правопорушень не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) готівки в касах та не встановлена відповідальність за таке діяння.

З прийняттям Конституції України 1996 року Указ № 436/95 скасовано не було. На час виникнення спірних у цій адміністративній справі відносин законодавцем не прийнято будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала відносини, регламентовані Указом № 436/95.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та своєчасне (у день одержання готівкових коштів) відображення на підставі звітних чеків готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 пункт 1 Указу № 436/95).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відпущено ОСОБА_1 зерно пшениці в кількості 53,3 цнт. загальною вартістю 7995,00 грн., однак, відповідно до даних касової книги протягом 2013 року зазначені грошові кошти не оприбутковані (накладна б/н від 08.08.2013 року, а.с.9) Позивачем відпущено ОСОБА_2 молодняк великої рогатої худоби в кількості 8 голів загальною вартістю 6450 грн., однак, відповідно до даних касової книги протягом 2013 року зазначені грошові кошти в касу не оприбутковані (накладна №57 від 24.09.2013 року, а.с.7) Відпущено ОСОБА_2 молодняк великої рогатої худоби в кількості 2 голів загальною вартістю 1040 грн., однак як свідчать дані касової книги за 2013 рік, ці кошти також в касі не оприбутковані (накладна №56 від 24.09.2013 року а.с.8) Відпущено ОСОБА_3 свині вагою 500 кг загальною вартістю 7000 грн., але відповідно до даних касової книги протягом 2013 зазначені грошові кошти не оприбутковані (накладна №54 від 16.11.2013 року, а.с.7).

Так, на вказівку Верховного Суду щодо не встановлення факту надходження готівки до каси підприємства, а також відсутності в матеріалах справи платіжних документів, які б свідчили про сплату позивачу коштів за відпущений товар, Хмельницьким окружним адміністративним судом було витребувано необхідні письмові докази.

У матеріалах справи містяться усі чотири вищезгадані накладні у формі завірених копій. Як встановлено судом першої інстанції, оригінали цих документів у позивача не збереглись.

З наявних в матеріалах справи наданих податковим органом завірених копій накладних, відзнятих з обох сторін, встановлено, що на них міститься штамп "оплачено", штамп підприємства, підписи осіб, які відпустили та прийняли товар.

Доводи апелянта про те, що наявні в матеріалах справи накладні не містять інформації про факт отримання коштів уповноваженим працівником позивача не грунтуються на доказах та суперечать обставинам справи, оскільки як зазначено вище, в кожній вказаній накладні міститься відмітка підприємства про оплату сільськогосподарської продукції готівковими коштами. Факт отримання грошових коштів за відпущений підприємством товар підтверджується відміткою підприємства на накладних «оплачено».

Отже наведеним підтверджується факт сплати позивачем коштів за відпущений товар, а також надходження готівки до каси підприємства.

Посилання апелянта на п.2.4 Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, колегія суддів відхиляє, оскільки п.1.1. цього Положення передбачено, що Положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Слід вказати, що підприємство за рахунок бюджетних коштів не фінансується. Крім того, як зазначено у акті ревізії, підприємством у період, що підлягав ревізії бюджетні кошти не отримувало.

Відтак, вищевказане свідчить про реальність здійснених господарських операцій підприємством та у надходженні до нього готівки, яка повинна була бути оприбуткована у встановленому порядку.

Також за результатами проведеної ДФІ зустрічної звірки в TOB «Заготівельник» було виявлено, що готівкові кошти в сумі 20 000 грн., які були проведені в регістрах бухгалтерського обліку товариства, як оплата за отриману від позивача сільськогосподарську продукцію (ВРХ) по видаткових касових ордерах від 03.07.2013 року на суму 10 000,00 грн. та від 29.08.2013 року на суму 10 000,00 грн., в касі позивача також не оприбутковані (том 2, а. с. 17,18).

Так, наявні в матеріалах справи накладні та якісні копії видаткові касові ордери є первинними документами, які цілком підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Слід також зазначити, що згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/5126/18 від 10 жовтня 2018 року отриманими від TOB «Заготівельник» коштами протиправно заволодів тодішній керівник позивача, службова особа державного підприємства - ОСОБА_4 , який, отримавши кошти від покупця, не оприбуткував їх у касі підприємства ( т. 2 а.с.32-36).

Отже, змістом даного вироку суду також підтверджуються вищевказані обставини даної справи.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи оригіналів касових книг підприємства позивача за 2013 рік, встановлено відсутність записів про оприбуткування готівки, одержаної за усіма вищезазначеними господарськими операціями в касі підприємства.

Відтак, доведеність податковим органом факту здійснення позивачем порушення порядку оприбуткування готівки, встановленого пунктом 2.6 Положення № 637, обумовлює правомірність застосування відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням фінансових санкцій відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 22.01.2015 №/10, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 212 425 грн за неоприбуткування підприємством в касі готівкових коштів є правомірним.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.