Справа № 420/4780/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4780/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання не правомірними дій щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі по тексту позивачка або ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту відповідач), в якому позивачка просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену їй індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним
18 квітня 2019 року позивачка звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням нарахувати та виплатити їй за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини) індексацію грошового забезпечення та видати довідку про виплачене їй грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по червень 2017 року.

23 травня 2016 року військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь, якою відповідач повідомив позивачку про відмову в нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, з огляду на відсутність можливості в межах наявного фінансового ресурсу виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, при цьому довідку про виплачене позивачці грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по червень 2017 року ОСОБА_1 надано не було.

Позивачка зазначає, що на підставі положень п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078 від 17.07.2003 року та ст.43 Конституції України, відсутність фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі, а тому ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення.

Процесуальні дії
Ухвалою судді від 13 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 13 серпня 2019 року судом витребовано з військової частини НОМЕР_1 належном чином оформлену довідку про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року, із зазначенням усіх складових видів грошового забезпечення, в тому числі 2017 року, із заначенням всіх складових видів грошового забезпечення, в тому числі індексації грошового забезпечення.

11 вересня 2019 року ухвалою суду з метою необхідності з`ясувати додаткові обставини у справі вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 01 жовтня 2019 року.

Ухвалою від 11 вересня 2019 року судом витребовано з військової частини НОМЕР_1 належном чином оформлений розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення зі списків особового складу військової частини) та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати витребуваний розрахунок у строк до 30 вересня 2019 року.

07 жовтня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву (вхід. №32785/19 від 12.09.2019 року) та заяву про долучення додаткових доказів (вхід. №35373/19 від 30.09.2019 року).

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним
Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає, що протиправних дій з боку військовох частини НОМЕР_1 стосовно позивачки допущено не було.

Згідно п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі- Порядок №1078) виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню.

Відповідач зазначає що відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться лише їх компенсація відповідно до законодавства, а не виплата компенсації втрати частини доходів.

Військова частина НОМЕР_1 вказує на те, що у 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України №248/3/9/1/1150 від 31.12.2015 року щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністрерства оборони України були доведені до військових частин (установ, організацій) роз`яснення №248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року згіно яких, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженного постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078 від 17.07.2003 року (із змінами), згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ у січні 2016 року лютому 2018 року у Міноборони не було.

07 жовтня 2019 року від представника позивача та від представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження (від 07.10.2019 року вхід. №36373/19 та вхід. №36374/19).

У судовому засіданні призначене на 07 жовтня 2019 року суд поставив на обговорення питання щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, представник позивача та представник відповідача не заперечували щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч.3 ст.194 КАС України, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 02 червня 2017 року була виключена з військової служби в запас.

18 квітня 2019 року позивачка звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням нарахувати та виплатити їй за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини) індексацію грошового забезпечення та видати довідку про виплачене їй грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по червень 2017 року ( а.с. 11).

Листом за вих. №350/303/2/915 від 23 травня 2016 року військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачці у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, з огляду на відсутність можливості в межах наявного фінансового ресурсу виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям. В листі також зазначено, що відповідно до п.2.7 наказу Міністерства оборони України «Про організацію формування виконання бюджетних програм (підпрограм) в системі Міністрерства оборони України» №690 від 15.12.2016 року бюджетний розподіл здійснюється бюджетною комісіє Міністрерства оборони України на підставі показників документів оборонного планування на відповідні роки під час якого остаточно розподіляються планові показники видатків між бюджетними підпрограмами. Відповідно до п.4.4. вищезаначеного наказу військові частини є розпорядниками коштів третього рівня та лише забезпечують своєчасне отримання в забезпечувальному фінансовому органі обсягів видатків за відповідними бюджетними програмами (а.с.12-13).

Згідно листа Департаменту фінансів за вих.248/145 від 26.03.2018 року за підписом директора Департаменту полковника ОСОБА_2 визначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міноборони не було, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року (а.с. 14).

Позивачка, не погоджуючись з діями військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року, вважаючи їх незаконними та протиправними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Також абзацом 2 ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця, при цьому, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03.07.1991 року, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені ст.4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до офіційної інформації, висвітленої Міністерством фінансів України в засобах масової інформації та мережі інтернет, величина індексу споживчих цін у 2015-2018 роках перевищила поріг індексації 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", тому для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону №1282-ХІІ визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, тому ст.9 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно з ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок №1078.

Так п.4 Порядку №1078 передбачає, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік

Виходячи з вищезазначеного, суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Суд вказує на те, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, проте, як вже зазначалося, позивачу за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправні дії відповідача.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішеннях Верховного суду України по справам №240/4911/18, №240/5837/18, №803/904/17.

Суд також враховує рішення Конституційного суду України №9-рп/2013 від 15.01.2013 року, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч.5 ст.95 Кодексу законів про працю україни, ст.33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Виходячи з вищезазначеного рішення суду, положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, вказані відповідачем обставини щодо відсутності у січні 2016 року - лютому 2018 року фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення, не позбавляють обов`язку військову частину НОМЕР_1 провести індексацію грошового забезпечення позивачки у встановленому законом порядку, а тому дії відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року є протиправними.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію, судом встановлено наступне.

За статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» №2050-III від 19 жовтня 2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №159 від 21 лютого 2001 року, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктом 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання встановлює, що для проведення компенсації обов`язковою умовою є наявність нарахованого, але не виплаченого доходу, а також порушення встановлених строків його виплати на один і більше календарний місяць.

Враховуючи викладене та те, що індексація за спірні періоди з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року не була нарахована ОСОБА_1 , суд доходить до висновку, що вимога позивачки про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену їй індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. У зв`язку з чим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку що дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день звільнення з військової служби в запас є протиправними, а відтак порушене право ОСОБА_1 підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 02.06.2017 року (по день виключення його зі списків особового складу), а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання не правомірними дій щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання не правомірними дій щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 02 червня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.