Справа № 810/2157/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/2157/18

адміністративне провадження №К/9901/25795/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №810/2157/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2019 до Верховного Суду надійшли матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС).

У касаційній скарзі скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що вперше подану ним касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 13.05.2019 повернуто, оскільки скаржником вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання документу про сплату судового збору не виконано, з огляду на виконавчі провадження щодо безспірних списань коштів з рахунків, внаслідок чого було зупинено операції з бюджетними коштами. Наголошено на тому, що строк на касаційне оскарження поновлюється, якщо касаційна скарга подана в межах річного терміну, встановленого КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 13.09.2019 такі причини пропуску строку визнано неповажними та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення пропущеного строку з зазначенням інших (поважних) причин пропуску строку на касаційне оскарження та зазначення обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу.

На виконання вимог цієї ухвали, від Офісу ВПП ДФС 07.10.2019 надійшли заява з зазначенням обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу та клопотання, в якому відповідач просить поновити строк на касаційне оскарження. Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що первісна касаційна скарга була подана в строки, визначені процесуальним законодавством, проте у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, касаційну скаргу було повернуто. Відсутність коштів для сплати судового збору перешкоджає їм реалізувати свої завдання та виконувати обов`язки. Разом з тим, ним вчинялися всі можливі заходи, спрямовані на забезпечення сплати судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 22.08.2019 №2194. Зазначає, що право на апеляційне та касаційне оскарження рішення є складовою конституційного права особи на судовий захист. Звертає увагу, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає строкових обмежень звернення до Суду протягом одного року, за умови поважності причин пропуску на строку касаційного оскарження. Зазначає, що Офіс ВПП ДФС подає цю скаргу для недопущення безпідставних втрат бюджету та збереження непохитності фінансової бази Держави та подальшого відстоювання позиції контролюючого органу.

Отже, фактично, зазначені скаржником підстави для поновлення строку є аналогічними тим, які вже Судом були оцінені та визнані неповажними ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.

Суд повторно акцентує увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення оскарження судового рішення. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, яка не залежить від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При цьому, доводи Офісу ВПП ДФС, що КАС України передбачає право скаржника звернутися зі скаргою протягом одного року, якщо тридцятиденний строк пропущений з поважної причини є безпідставними та свідчать про самостійне (довільне) тлумачення ним норм процесуального права, якими визначено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Посилання Офісу ВПП ДФС на те, що скарга подана для недопущення безпідставних втрат бюджету, а також на збереження права на касаційне оскарження судового рішення, яке надане Конституцією України, не свідчить про наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати сторонам строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі вищенаведеного та керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені у ньому причини пропуску строку неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №810/2157/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду