Справа № 140/1907/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

21 жовтня 2019 року 11:50ЛуцькСправа № 140/1907/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Михаліка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-10305-55 від 07 лютого 2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 276 грн 72 коп.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року здійснено заміну відповідача - Головне управління ДФС у Волинській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Волинській області в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Від представника відповідача 26 липня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 22-24). Одночасно із відзивом представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду, який встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Представник позивача у судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив, зазначивши, що вимогу №Ф-10305-55 від 07 лютого 2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підприємець у десятиденний строк із дня її отримання оскаржив до Головного управління ДФС у Волинській області. Оскільки за результатами такої скарги контролюючий орган рішення по суті не прийняв, тому, на переконання позивача, строк оскарження вимоги становить шість місяців, як це визначено статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто скористався своїм правом на звернення з даним позовом до адміністративного суду. Окрім того, зазначив, що правовідносини, які виникли між сторонами також урегульовуються Законом України «Про звернення громадян».

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав. Додатково вказав, що відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи та заявах із процесуальних питань, дослідивши необхідні письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Предметом даного адміністративного позову є правомірність вимоги Головного управління ДФС у Волинській області №Ф-10305-55 від 07 лютого 2019 року про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 18 276 грн 72 коп.

У позовній заяві ФОП ОСОБА_2 вказав, що оскаржену вимогу він отримав 08 травня 2019 року, що підтвердив долученою до позовної заяви копією конверта (арк. спр. 2, 8).

У судовому засіданні представник позивача вказану обставину підтвердив.

Згідно із частинами першою, третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Таким чином, вказаний Закон є спеціальним для правовідносин, що виникли між сторонами, на підставі якого і необхідно обчислювати процесуальні строки. Тому посилання позивача на частину четверту статті 122 КАС України є помилковим.

Додатково суд зауважує, що посилання позивача на Закон України «Про звернення громадян» є безпідставним, оскільки у даному випадку правовідносини вказаним Законом не урегульовуються.

За положеннями частини другої статті 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону №2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

У силу пункту 4 частини першої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно із абзацом дев`ятим частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI у разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а.

Разом з тим, суд звертає увагу, що положення абзацу 5 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 480/106/19.

Як установлено судом у даній справі, позивач із скаргою на вимогу від 07 лютого 2019 року до органу доходів і зборів вищого рівня не звертався. Натомість, скаргу 15 травня 2019 року було подано ним до Головного управління ДФС у Волинській області. Про залишення без розгляду вказаної скарги контролюючий орган повідомив позивача листом від 24 травня 2019 року, отриманим останнім 28 травня 2019 року (арк. спр. 61-63).

При цьому, суд звертає увагу, що оскаржувана вимога видана ГУ ДФС у Волинській області за підписом начальника Луцького управління ГУ ДФС у Волинській області, а тому фізична особа-підприємець ОСОБА_2 міг вважати правильним подання ним скарги на вимогу від 07 лютого 2019 року №Ф-10305-55 саме до ГУ ДФС у Волинській області як вищого органу.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи представника відповідача у судовому засіданні щодо неналежного оскарження даної вимоги, тобто, не до органу вищого рівня.

Із позовною заявою про скасування вимоги позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду 18 червня 2019 року, про що свідчить відмітка штемпеля вхідної кореспонденції Волинського окружного адміністративного на позовній заяві.

Таким чином, оскільки підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду лише 18 червня 2019 року із позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 лютого 2019 року, яку отримав 08 травня 2019 року, а рішення ГУ ДФС у Волинській області про залишення без розгляду скарги - 28 травня 2019 року, тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". При цьому, на переконання суду 10-денний строк звернення до суду у даному випадку необхідно обраховувати із 28 травня 2019 року (з моменту отримання рішення органу ДФС за результатами розгляду його скарги) по 07 червня 2019 року, оскільки позивач скористався правом адміністративного оскарження вимоги. З наведеного слідує, що цей строк позивачем був пропущений.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

За правилами частин третьої четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде установлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на вищевикладене, керуючись процесуальними нормами права, які регулюють дані правовідносини суд залишає позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текс ухвали складено 21 жовтня 2019 року.