Справа № 200/10666/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 р. Справа№200/10666/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком №6874/34-1/05 від 21.03.2019 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком з 26.10.2018 року з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04.12.1991 року по 31.01.2004 року у малому приватному підприємстві ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах при досягненні пенсійного віку 60 років.

Рішенням відповідача від 20.03.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позивач звернувся до управління з заявою від 10.01.2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До загального стажу роботи позивача не враховано період роботи у МПП «Иглс» оскільки відсутня дата рішення про прийняття, а також відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування починаючи з січня 1999 року по липень 1999 року та з січня 2001 року по січень 2004 року про сплату внесків, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою №265 від 10.01.2019 року про призначення пенсії за віком.

Для призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- заяву про перерахунок пенсії;

- копію військового квитка серія НОМЕР_2 ;

- копію трудової книжки від 13.05.1976 року;

- копію диплому серія НОМЕР_3 від 30.06.1977 року;

- копію військового квитка НУ НОМЕР_4 від 24.10.1977 року;

- копію паспорту та ідентифікаційного номеру;

- копію довідки Донецького обласного управління статистики від 26.12.1991 року №01-4-2193 про присвоєння коду ОКПО;

- копію рішення Маріупольської міської ради народних депутатів від 04.12.1991 року №587/3 про реєстрацію малого ПП «Иглс».

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.03.2019 року №6877/34-1/05 позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу роботи.

До загального стажу роботи позивача не було враховано період роботи у МПП «Иглс», оскільки в трудовій книжці відсутня дата рішення про прийняття, а також відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування починаючи з січня 1999 року по липень 1999 року та з січня 2001 року по січень 2004 року про сплату внесків.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2013 року пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1-3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , в період з 04.12.1991 року по 31.01.2004 року він працював директором МПП «Иглс».

При цьому відповідно рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради народних депутатів від 04.12.1991 року №587/3 про реєстрацію МПП «Иглс» згідно п. 3 позивача вказано директором МПП «Иглс». Номер відповідного рішення зазначено в трудовій книжці позивача. Крім того, запис про прийом та звільнення позивача з роботи за оскаржуваний період завірені печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

На підставі пункту 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина 2 статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 20 Закону).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що відмова відповідача у не зарахуванні періоду роботи позивача в МПП «Иглс» до його загального стажу роботи з підстав відсутності даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування починаючи з січня 1999 року по липень 1999 року та з січня 2001 року по січень 2004 року про сплату внесків носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

Суд також наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством. Дана правова позиція також викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року. Тому позовні вимоги в частині зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що певний період стажу позивача не може бути не зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії.

Крім того, позивачем в підтвердження сплати підприємством страхових внесків за 1999 2000 роки надано довідку Форми ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому суд критично ставиться до доводів відповідача щодо відсутності даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування починаючи з січня 1999 року по липень 1999 року та з січня 2001 року по січень 2004 року про сплату внесків.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Враховуючи, що рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.03.2019 року про відмову в призначенні пенсії ухвалене всупереч зазначеним вище положенням та порушує право позивача на отримання пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд визнає його неправомірним та скасовує.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як зазначено відповідачем та підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком 10.01.2019 року, тобто в тримісячний термін з дня досягнення ним пенсійного віку, тому позивач має право на отримання пенсії за віком з 26 жовтня 2018 року (наступний день після досягнення пенсійного віку).

У зв`язку з вищевикладеним, суд зазначає, що позивач набув страховий стаж згідно абз. ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії, відповідач має враховувати висновки даного рішення щодо підтвердження загального стажу роботи позивача у періоди роботи на МПП «Иглс», а саме, з 04.12.1991 року по 31.01.2004 року.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому стягненню підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ) Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №6874/34-1/05 від 21.03.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 26.10.2018 року з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04.12.1991 року по 31.01.2004 року у МПП Иглс.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш