Справа № 120/3218/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 жовтня 2019 р. Справа № 120/3218/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Сінгаєвської Ольги Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036)

до: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036)

про: скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036) про скасування постанови.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 27.09.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області отримано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 59676236 від 26.09.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Оскільки, у даному випадку відсутні правові підстави для накладення штрафу, що передбачені статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження", позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.10.2019 року на адресу суду від представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що дії державного виконавця при прийняті оскаржуваної постанови, а також оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Зауважено, що як до суду так і до відділу примусового виконання рішень не надано жодного доказу, які свідчили про вчинення дій передбачених Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.

Одночасно із відзивом на позовну заяву, представник відповідача подала клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

Визначаючись щодо заявленого клопотання, суд зазначає, що особливості правового статусу третіх осіб як учасників процесу, їх права та обов`язки визначені статтями 49, 50, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення закону, третя особа може бути залучена до справи, лише у разі коли рішення у справі може вплинути на її права, свободи, інтереси або обов`язки.

У даному випадку, ознайомившись із поданим представником відповідача клопотанням, суд доходить висновку про його необґрунтованість та, як наслідок, відсутність підстав для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки рішення, прийняте за наслідками розгляду даної адміністративної справи, не вплине на права, свободи, інтереси або обов`язки ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та надала пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що позивачем не надано жодного документального підтвердження дотримання Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 120/972/19-а позовну заяву ОСОБА_2 до Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Козятинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити ОСОБА_2 з 04 грудня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та складає 39645 гривень відповідно до поданої ним заяви від 14 грудня 2018 року, і виплатити недоплачені кошти щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язано Козятинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та складає 43222,50 грн. відповідно до поданої ним заяви від 22 січня 2019 року, і виплатити недоплачені кошти щомісячного довічного грошового утримання. Стягнуто з бюджетних асигнувань Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 768,40 грн., сплачені ним при зверненні до суду як судовий збір.

10.07.2019 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/972/19-а про зобов`язання Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та складає 43222,50 грн. відповідно до поданої ним заяви від 22 січня 2019 року, і виплатити недоплачені кошти щомісячного довічного грошового утримання., який разом із заявою про примусове виконання рішення суду пред`явлений для виконання до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською Ольгою Миколаївною постановою № 59676236 від 31.07.2019 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 120/972/19-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом та надано строк 10 робочих днів для надання відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1489/10.1.51/08 від 05.08.2019 року повідомлено головного державного виконавця, що на виконання рішення суду добровільно здійснено перерахунок та нараховано різницю пенсії стягувача з 01.01.2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, із середньомісячним заробітком 43222,50 грн. Нараховану різницю у сумі 2933,55 грн. буде проведено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", у зв`язку з чим просили закінчити виконавче провадження на підставі статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

13.09.2019 року на адресу Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, з метою визначення правових підстав щодо завершення виконавчого провадження, направлено вимогу державного виконавця № 8282/02,1-25/3, згідно якої зобов`язано боржника надати докази виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року по справі № 120/972/19-а (зокрема щодо внесення даного рішення суду до реєстру, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду") до відділу примусового виконання рішень у строк до 18.09.2019.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2548/10-1-51/08 головного державного виконавця повідомлено, що боржником надано Пенсійному фонду України інформацію щодо судових рішень, винесених в період з 01.01.2018 по 31.12.2018, для формування реєстру судових рішень. Крім того, боржник неодноразово звертався до Пенсійного фонду України з проханням посприяти у вирішенні питання щодо формування реєстру судових рішень, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у відповідності до вищевказаного порядку. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчиняє всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій згідно судових рішень, які винесені на користь пенсіонерів, у тому числі і ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 26.09.2019 року в рамках виконавчого провадження № 59676236 по примусовому виконанню виконавчого листа № 120/972/19-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Не погоджуючись із постановою головного державного виконавця про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) та Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Тобто, державний виконавець має не тільки здійснити перевірку виконання рішення, а й встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання взагалі. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду саме без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Так, відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

У цьому контексті, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Порядок № 649), пунктом першим якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом другим вказаного Порядку боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Відповідно до вимог пункту третього Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

З матеріалів справи встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1489/10.1.51/08 від 05.08.2019 року повідомлено головного державного виконавця, що на виконання рішення суду боржником добровільно здійснено перерахунок та нараховано різницю пенсії стягувача з 01.01.2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, із середньомісячним заробітком 43222,50 грн. Розмір пенсії ОСОБА_2 склав 35442,25 грн., що підтверджується протоколом перерахунку пенсії з 01.01.2019 року. Нараховану різницю у сумі 2933,55 грн. буде проведено в порядку, визначеному Порядком № 649.

Крім того, листом № 2863/09-44/03 від 29.12.2018 року боржник звернувся до Пенсійного фонду України з проханням посприяти у вирішенні питання щодо формування реєстру судових рішень ухвалених у 2018 році, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Листом Пенсійного фонду України № 11358/04-21 від 12.04.2019 року повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про те, що на даний час завершується робота щодо доповнення реєстру рішеннями, прийнятими у 2018 році. Наголосили, що з порушеного питання позивача буде поінформовано додатково.

У подальшому, листом Пенсійного фонду України № 18617/06-30 від 18.06.2019 року позивача повідомлено, що у 2019 році укладено договір на розробку відповідного програмного забезпечення, який у порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі", оприлюднено в електронній системі закупівель (ідентифікатор UA-2019-04-05-000437-b). Згідно календарного плану надання послуг за договором строк впровадження 28.10.2019 року.

З огляду на викладене, боржник повідомив відповідача про неможливість надання інформації щодо внесення рішення суду у справі № 120/972/19-а до реєстру з незалежних від нього обставин. У свою чергу, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, без урахування зазначеної дати впровадження відповідного програмного забезпечення, 26.09.2019 року в рамках виконавчого провадження № 59676236 винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

При цьому, суд наголошує, що реєстр ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, формує Пенсійний фонд України.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій, а вже перераховану суму пенсії не було виплачено стягувачу у зв`язку з відсутністю державного асигнування.

Такі підстави не виконання рішення суду, суд вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить ОСОБА_2 , не є власністю позивача та не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Суд зазначає, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Водночас, оскаржувана постанова головного державного виконавця про накладення штрафу не містить належних обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити ОСОБА_2 суму перерахованої пенсії та умисного не вчинення вказаних дій.

На думку суду, невиконання судового рішення управлінням у частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З огляду на вказані обставини, не можливо стверджувати про невиконання позивачем судового рішення, у частині фактичної виплати перерахованої пенсії, без поважних причин, що, в свою чергу, було б правовою підставою для застосування штрафу, який передбачено статтею 75 Закону № 1404-VIII.

Вказані висновки щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 21.02.2018 року у справі № 814/2655/14, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин, в силу положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідно до позиції висловленої Конституційним Судом України в своєму рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересам всього суспільства.

Також, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини у їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставинну, що відповідачем в адміністративній справі № 120/972/19-а визначено Козятинське об`єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області, проте, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що юридична особа Козятинське об`єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області перебуває у стані припинення, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 0000408.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок).

Згідно з пунктом 5, 6 вказаного Порядку, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять, зокрема, у разі припинення одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Пунктом восьмим Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Так, відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 628 «Перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання» Козятинське об`єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У свою чергу, за приписами частини першої, другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, судом враховано, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є правонаступником відповідача в адміністративній справі № 120/972/19-а Козятинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області.

Стосовно стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відшкодуванню підлягають судові витрати лише у випадку, коли задоволено позов особи, яка не є суб`єктом владних повноважень або судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень і відсутність його витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експерти, підстави для відшкодування судового збору відсутні.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської Ольги Миколаївни про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженні № 59676236 від 26.09.2019 року у сумі 5100,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036);

Відповідач: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21036).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 17.10.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна