Справа № 420/3299/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3299/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Одеський загін морської охорони) Державної прикордонної служби України (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 37) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з у рахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 74-76 т. 2), просить суд:
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 22 451,61 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 61 коп.), за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 року за не отриману грошову компенсацію за піднайом (найм) житла.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що звернувся із рапортом до Відповідача для отримання грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень, проте, Відповідачем протягом 2018 року не виплачувалась зазначена компенсація, не зважаючи на неоднарозові звернення, а тому, вважає такі дії Відповідача безпідставними та незаконними,
19.08.2019 року до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 96-108 т. 2), відповідно до якої Відповідач позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що, так як Позивач прибув із іншої військової частини для подальшого проходження служби, його облікова справа згідно п. 3.9 Інструкції 1040 повинна була бути направлена разом із ним, тобто, по суті, видана йому разом із документами, що підтверджують незабезпеченість його житлом за попереднім місцем служби для передачі до житлової комісії на новому місці проходження служби. Маючи у себе свою облікову справу, Позивач протягом чотирьох з половиною років не надавав її до житлової комісії Одеського загону морської охорони чи Південного регіонального управління, в підпорядкуванні якого перебував Одеський загін морської охорони до 15.12.2018 року, мотивуючи тим, що вона залишилась на тимчасово окупованій території АР Крим, а також намагався потрапити на облік осіб, які потребують покращення житлових умов із дати постановки на вказаний облік в військовій частині НОМЕР_2 (Севастопольський загін морської охорони) без надання своєї житлової справи.
Відповідач зазначає, що особа набуває право на отримання компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень з моменту подання рапорту (його реєстрації), до якого додано всі перераховані пунктом 5 Порядку 450 в редакції постанови КМУ від 26.04.2017 року № 288, а тому, на облік осіб, як потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 поставлений не був, так як не подав для цього рапорт та не надав свою облікову справу до житлової комісії.
Заяви, клопотання учасників справи.
19.08.2019 року, від Відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі (а.с. 60-62 т. 2).
22.08.2019 року, від Позивача надійшла заява про усунення недоліків та зменшення позовних вимог (а.с. 74-76 т. 2).
19.09.2019 року від сторін надійшли заяви про розгляд справи зав їх відсутності у порядку письмового провадження (а.с. 83, 90 т. 2).
Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.
Процесуальні дії вчинені судом.
20.08.2019 року, судом прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі (а.с. 70-71).
19.09.2019 року, протокольною ухвалою суду продовжено розгляд справи після залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.
19.09.2019 року, протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 02.10.2019 року.
Інші процесуальні дії судом не вчинялись.
Таким чином, згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, з урахуванням заяв сторін, розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.
В силу частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Обставини справи.
ОСОБА_1 з 2002 року по 2014 рік проходив військову службу в Севастопольському загоні морської охорони (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), на посаді старшого юрисконсульта. В 2014 році в зв`язку з анексією РФ АР Крим та м. Севастополя разом з особовим складом військової частини НОМЕР_2 був передислокований до м. Одеси (Одеський загін морської охорони, в/ч НОМЕР_1 ).
Протоколом №1 спільного рішення Командування та житлової комісії від Одеського загону морської охорони від 23.04.2014 року ОСОБА_1 відповідно до п.п. 2.9 - 2.10 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.12.2007 року № 1040 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 січня 2008 р. за N 16/14707) було поставлено на облік осіб, які потребують отримання службового житла із складом сім`ї дві особи на підставі рапорту Позивача.
19 грудня 2017 року на ім`я командира Одеського загону морської охорони (далі - ОЗМО) Позивачем було подано рапорт №7935.
Відповідно до вказаного рапорту, керуючись вимогами частини 5 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.06 № 1081 та Постановою КМУ від 26 червня 2013 р. N 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» (в редакції на 2017 та 2018 роки) просив, для отримання грошової компенсації ним та членами його родини та з метою представлення всіх необхідних документів, дати вказівку відповідним посадовим особам загону, надати йому наступні документи:
- довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);
- довідку квартирно-експлуатаційного органу про перебування на обліку;
- копію завіреної належним чином довідки про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним відділенням.
Проте, Позивачу не виплачували зазначену компенсацію протягом 2018 року.
Не погоджуючись із зазначеними діями, Позивач звернувся із даним позовом до суду.
Джерела права й акти їх застосування.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно змісту частин 1 та 3 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Змістом ч. 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗСУ та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Положеннями статті 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Положеннями статті 24 Конституції України встановлено, що гро мадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що вклю чає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно частини 1 статті 55 Основного Закону, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самовря дування, посадових і службових осіб.
В свою чергу, правовідносини з приводу соціального захисту Позивача, під час проходження ним військової служби та отримання грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень, врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р., Положенням Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого поставою КМУ від 03.08.2006 року № 1081 (далі - Порядок 1081) та Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженого поставою КМУ від 26.06.2013 року № 450 (далі - Порядок 450), а також Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонелужби України від 20.12.2007 року № 1040 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 січня 2008 р. за N 16/14707).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист війсь ковослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - дія льність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соці альних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задо волення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особ ливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціаль ної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і право вий захист військовослужбовців базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Змістом статті 1-2 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист війсь ковослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці корис туються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв язку з особливим хара ктером військової служби, яка пов язана із захистом Вітчизни, військовослужбо вцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обме жувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист війсь ковослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист війсь ковослужбовців та членів їх сімей», Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 6, 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013р. № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» (в редакції чинній на 2018 рік), наведений вичерпний перелік підстав для невиплати та припинення виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається із відзиву на позов, підставою для не виплати Позивачу грошової компенсацій на піднайм (найом) жилого приміщення, було те, що ОСОБА_1 не був поставлений на облік осіб, як потребують поліпшення житлових умов, так як не подав для цього рапорт та не надав свою облікову справу до житлової комісії.
Суд не погоджується із зазначеною позицією Відповідача виходячи з наступного.
Відповідно до Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №4 від 23.01.2019 року «Про заходи з виконання бюджету на 2018 рік», затверджено Розподіл видатків загального фонду Державної прикордонної служби України на 2018 рік.
Наказом командира ОЗМО (військова частина НОМЕР_1 ) від 01 квітня 2019 року №192-аг «Про виплату грошової компенсації», передбачено виплатити Позивачу належні грошові кошти (грошову компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за 2018 рік) після надходження відповідних кошторисних призначень (а.с. 1-2 т .2).
Таким чином, Відповідачем зазначеним Наказом від 01 квітня 2019 року №192-аг, підтверджено право позивача на отримання компенсації та визначено суму заборгованості перед ОСОБА_1 з виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 року.
Також, суд звертає увагу на те, що протягом 2018 року жодної відмови у виплаті Позивачу та його родині грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення від посадових осіб ОЗМО (військова частина НОМЕР_1 ) не надходило.
Більш того, військова частина НОМЕР_1 , в разі не виплати Позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення, повинна була орендувати для нього та його сім`ї житло, як передбачено статтею 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року N 1081 "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями", пунктом 1.3. Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, яка затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.12.2007 N 1040, а саме, для інших військовослужбовців орган Державної прикордонної служби зобов`язаний орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або на бажання військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в установленому порядку.
Крім того, пунктом 9 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 23.01.18 №4 «Про заходи з виконання бюджету на 2018 рік» визначено наступне: «На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень», наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 грудня 2017 року № 703-аг «Про виплату грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців Державної прикордонної служби України за піднайом (найом) ними жилих приміщень», з урахуванням пункту 3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01 січня 2018 року встановити розмір виплати грошової компенсації особам офіцерського складу та курсантам Національної академії ДПСУ ім.. Б.Хмельницького, які перебувають у шлюбі, за піднайом (найом) ними жилих приміщень, який залежно від кількості членів сімї не може перевищувати:
Для м. Києва - 3200 грн. (1-3 чол.); 4800 грн. (4 чол. і більше); Для обласних центрів 2400 грн. (1-3 чол.); 3600 грн. (4 чол. і більше); Для інших населених пунктів - 1600 грн. (1-3 чол.); 2400 грн. (4 чол. і більше)».
Відповідно до Додатку №1 до Наказу по Одеському загону морської охорони (військова частина НОМЕР_1 ) від 01 квітня 2019 року №192-аг «Про виплату грошової компенсації» суб`єктом владних повноважень, за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 року здійснено розрахунок потреб коштів для виплати Позивачу грошової компенсації за піднайом (найм) житла за 2018 рік.
Зазначений розрахунок складається з наступних показників:
- визначений розмір грошової компенсації в місяць на три особи - 2400 грн.;
- кількість календарних днів в місяці; фактичні дні за які здійснюється оплата;
- всього нарахувань за місяць (березень 2018 року (за 11 діб) - 851,61; квітень 2018 року - 2400 грн., травень 2018 року - 2400 грн., червень 2018 року, липень 2018 року - 2400 грн., серпень 2018 року - 2400 грн., вересень 2018 року - 2400 грн., жовтень 2018 року - 2400 грн., листопад 2018 року - 2400 грн., грудень 2018 року - 2400 грн.).
З огляду на наведенні вище розрахунки, загальний розмір належний Позивачу до виплати грошової компенсації за піднайом (найм) житла за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 рік, становить 22 451,61 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 61 коп.).
Враховуючи статтю 43 Конституції України, статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 Рішення).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Суд також враховує рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.
Отже вказані відповідачем у відзиві обставини не позбавляють його обов`язку здійснити виплату Позивачу у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найм) житла за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 рік, становить 22 451,61 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 61 коп.), у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити позов.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність бездіяльності.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючисьст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Одеський загін морської охорони) Державної прикордонної служби України (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 37) задовольнити.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), виплатити ОСОБА_1 неотриману грошову компенсацію за піднайом (найм) житла у розмірі 22 451,61 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 61 коп.) за період з 21.03.2018 року по 31.12.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.