Справа № 826/3864/15
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3864/15 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Ганечко О. М., Лічевецького І. О.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, за апеляційною скаргою Державної авіаційної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Аерофлот-російські авіалінії» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної авіаційної служби, у якому просило визнати нечинною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 30.01.2015 №2443.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на доводи, викладені в письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні рейсу AFL 1633 30.07.2014 о 03:20 год. ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» вчинено порушення правил та порядку використання повітряного простору України, а тому відповідач мав всі законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій. Проте, оскільки оскаржувану постанову відповідачем було прийнято 30.01.2015, тобто поза межами граничного строку притягнення суб`єкта авіаційної діяльності до відповідальності з часу його виявлення, що у свою чергу, виключає можливість застосування штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2014 на підставі телеграми Украероцентру ТЛГ №310453 до відома ДАС України доведено, що повітряне судно позивача, яке виконувало рейс AFL 1633, здійснило політ 30.07.2014 о 03:20 год. з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору.

27.01.2015 державним інспектором Державіаслужби України у присутності представника позивача проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентру ТЛГ №310453, про що складено протокол №2443.

30.01.2015 Голова Державіаслужби України, розглянувши матеріали справи щодо порушення відкритим акціонерним товариством «Аерофлот-російські авіалінії», 119002, Росія, м. Москва, вул. Арбат, б. 10, встановив порушення позивачем правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1633, о 03 год. 20 хв. 30.07.2014 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України, пунктів 94 та 118 постанови КМ України від 29.03.2002 №401, за наслідком чого прийнято оскаржувану постанову №2443.

Вказаною постановою до відкритого акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» застосовано штраф у сумі 136 000,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням, Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот-російські авіалінії» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, однак не надано належної оцінки фактичним обставинам справи, зокрема визначенню строків застосування фінансових санкцій. Зокрема, апелянт наголошує, що оскільки порушення порядку та правил використання повітряного простору України ПАТ «Аерофлот» було виявлено 30 липня 2014 року, то останнім днем шестимісячного строку притягнення суб`єкта до відповідальності є 30 січня 2015 року.

За наведених обставин, апелянт наголошує, що Державіаслужбою дотримано строки встановлені ПКУ, ЦКУ та КАС України під час винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України від 19 травня 2011 року №3393-VІ з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України).

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Відповідно до частини 2 статті 4 ПК України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Норми п. 26 ч. 1 ст. 1 ПК України визначають, що використання повітряного простору України - провадження діяльності, пов`язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об`єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Згідно ст. 23 Повітряного кодексу організація використання повітряного простору України це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов`язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 29 ПК України передбачено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Відповідне Положення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 (далі - Положення №401).

Згідно з пунктом 57 Положення №401 подання заявок та видача дозволів на використання повітряного простору або анулювання заявок може здійснюватися за допомогою телеграфу, телефону, поштового зв`язку, телефаксу тощо. Користувачі повітряного простору зобов`язані мати прямий зв`язок (телеграф, телефон, телефакс або інші види зв`язку) з органами ОПР та відповідними органами управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Пунктом 58 Положення закріплено, що форма розкладів та заявок на польоти цивільних повітряних суден, а також терміни їх подання визначаються Правилами надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України під час виконання міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів, що затверджуються Мінінфраструктури та Міноборони.

Відповідно до пункту 60-61 Положення №401 розклад регулярних внутрішніх та міжнародних польотів цивільних повітряних суден експлуатантів України та іноземних експлуатантів затверджується Державіаслужбою і надсилається до Украероруху (Украероцентру) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил не пізніше ніж за 20 діб до введення його в дію.

Органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Підпунктами 74, 75 Положення №401 закріплено, що дозвіл на виконання внутрішніх та міжнародних регулярних польотів з посадкою (вильотом) в Україні (з України) видається Державіаслужбою, а дозвіл на використання повітряного простору на підставі відповідної заявки після отримання дозволу на виконання польотів Украероцентром та РДЦ в певних випадках.

Відповідно до пункту 8.1 глави 8 Правил польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.10.2011 № 478, дозвіл повинен бути отриманий до початку виконання контрольованого польоту або частини польоту, яка виконується як контрольований політ. Такий дозвіл запитується шляхом подання плану польоту до органу диспетчерського обслуговування повітряного руху.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, перед початком здійснення польоту рейсом AFL 1905 заявку на використання повітряного простору та план польоту позивачем подано не було, що свідчить про порушення повітряним судном позивача приписів пп. 1 п. 18 Положення №401 при виконанні рейсу AFL 1905 30.07.2014, оскільки останнім не було подано відповідну заявку та отримано відповідного дозволу, що є порушенням порядку використання повітряного простору.

Відповідно до підпункту «n» пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Службы аэронавигационной информации» та Dос. 8126 ІСАО «Руководство по службам аэронавигационной информации», які є обов`язковими як для України, так і для Російської Федерації згідно зі статями 37 та 38 вказаної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 01.07.2004 №564 (далі - Правила №564) заборонені зони встановлюються шляхом видачі та опублікування повідомлень NОТАМ.

На підставі вищезазначених норм Державіаслужбою України був виданий NОТАМ А1391/14, відповідно до інформації якого, в період з 08 год. 00 хв. 27.06.2014 по 23 год. 59 хв. 30.09.2014 над півостровом Крим була встановлена заборона використання повітряного простору (заборонена зона).

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення №401 заборонена зона - частина повітряного простору, в межах якої забороняються польоти повітряних суден.

Пунктом 41 статті 1 ПК України визначено, що заборона використання повітряного простору України - обов`язкове для виконання рішення уповноваженого органу про заборону певним (окремим) користувачам провадити у визначеному районі діяльність, пов`язану з використанням повітряного простору України.

Пунктом 118 Положення № 401 визначено, що до порушень порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, належать, зокрема, виконання повітряним судном польоту через зону обмеження польотів, небезпечну зону та зону, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, без відповідного дозволу під час її використання.

Підсумовуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при виконанні рейсу AFL 1633 до Сімферополя 30.07.2014 о 03:20 год. ВАТ «Аерофлот» вчинено порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржувану постанову відповідачем було прийнято 30.01.2015, тобто поза межами граничного строку притягнення суб`єкта авіаційної діяльності до відповідальності з часу його виявлення, що у свою чергу, виключає можливість застосування штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскаржувану постанову було прийнято Державною авіаційною службою України в межах визначеного законодавством граничного строку притягнення суб`єкта авіаційної діяльності до відповідальності з часу його виявлення.

Вирішуючи питання чи дотримано було відповідачем строків прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій на позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну авіаційну службу України» від 08 жовтня 2014 року № 520 уповноваженим органом з питань цивільної авіації є Державна авіаційна служба України.

Державна авіаційна служба України, як уповноважений орган з питань цивільної авіації, під час накладення штрафу за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті керується положеннями Порядку № 637.

Відповідно до п. 3.1. Порядку, Державна авіаційна служба України розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно до ч. 3 статті 128 Повітряного кодексу України та п. 3.5. Порядку штраф може бути накладено на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Таким чином, стаття 128 ПК України містить два строкових обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу трьох років з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Відтак, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм щодо правил та порядку використання повітряного простору України полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб`єктом авіаційної діяльності порушення норм щодо порядку використання повітряного простору України, відповідач, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених статтею 128 Повітряного Кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що закінчення будь-якого зі встановлених статтею 128 Повітряного Кодексу України строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Аналогічного правового висновку дотримується також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду про що останнім неодноразово вказувалось у прийнятих постановах, зокрема, від 14 березня 2018 року по справі № 826/2911/15, від 19 квітня 2018 року по справі № 826/2977/15, від 19 квітня 2018 року по справі №826/2985/15, від 04 червня 2019 року по справі № 826/7554/15 та інших.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що відповідно до пункту 121 розділу X Положення про використання повітряного простору України № 401 інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державної авіаційної служби України.

Крім того, приписами п. 122 вказаного Положення № 401 передбачено, розслідування порушень порядку використання повітряного простору проводиться з метою встановлення причин виникнення та вжиття необхідних заходів для запобігання порушенням. Розслідування повинно починатися негайно після того, як стало відомо про факт порушення, та закінчуватися не пізніше ніж у семиденний термін.

Правовий статус телеграм Украероцентру, що передаються за допомогою системи зв`язку АРТМ регулюється Наказом Міністерства транспорту України від 23 вересня 2003 року N 736 «Про затвердження Правил авіаційного електрозв`язку в цивільній авіації України».

Як вбачається з матеріалів справи, телеграма Украероцентру ТЛГ №310453 складена 30 липня 2014 року, тобто саме 30 липня 2014 року відповідачем встановлено факт вчинення правопорушення з боку позивача.

За наведених обставин та враховуючи те, що приписи ч. 3 ст. 128 Повітряного кодексу України пов`язують початок перебігу шестимісячного строку для накладення штрафу саме із моментом виявлення порушення, то початком відліку строку накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача є 30 липня 2014 року, а шестимісячний строк для накладення штрафу відповідно спливає - 29 січня 2015 року.

Натомість постанова відповідача №2443 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації була прийнята лише 30 січня 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку з дня виявлення порушення правил.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції проаналізувавши вищезазначені правові положення та обставини справи вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду першої інстанції, що Державною авіаційною службою України при прийняті оскаржуваної постанови не дотримано правових положень, які встановлені ч. 3 статті 128 ПК України та п. 3.5 Порядку № 637 щодо граничних строків накладення штрафу.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

І. О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 15.10.2019