Справа № 560/695/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/695/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

16 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської обласної державної адміністрації на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір" до Тернопільська обласна державна адміністрація про обов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року ФГ «Золотий жайвір» звернулось до суду з позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації, у якому просило зобов`язати надати інформацію, запитувану у запиті про інформацію від 28.02.2019 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року позов задоволено:

- визнано протиправною відмову Тернопільської обласної державної адміністрації у наданні Фермерському господарству "Золотий жайвір" інформації на запит від 28 лютого 2019 року;

- зобов`язано Тернопільську обласну державну адміністрацію повторно розглянути запит Фермерського господарства "Золотий жайвір" від 28 лютого 2019 року та надати запитувану інформацію.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, у скарзі апелянт посилається невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи в результаті чого судом невірно дана їм юридична оцінка, що призвело до винесення неправильного рішення.

В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 лютого 2017 року громадяни Олійник Б.С., Гирон М.Р., Лейцусь В, ОСОБА_1 П.З. від імені Районної ради сільськогосподарських підприємств Підволочиського району звернулись до Тернопільської обласної державної адміністрації із заявою про проведення перевірки діяльності директора ФГ «Золотий жайвір» ОСОБА_2 .

28 лютого 2019 року позивач звернувся до Тернопільської обласної державної адміністрації із запитом, у якому просив надати інформацію про те, чи проводилась Тернопільською ОДА перевірка відносно вищевказаної заяви громадян та повідомити про результати її розгляду.

Тернопільською ОДА листом №11-1546/42 від 06.03.2019 року позивачу відмовлено в наданні запитуваної інформації.

У відмові відповідач посилається на ч. 2 статті 14 Закону України "Про захист персональних даних", зазначаючи, що не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом.

Не погоджуючись із такою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Також зазначив, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом або містила будь-які персональні дані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною першою статті 4 цього ж Закону обумовлено, що суб`єктами інформаційних відносин є фізичні особи, юридичні особи, об`єднання громадян, та суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», відповідно до статті 2 якого метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно із ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами частин першої, другої, третьою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

При цьому за визначенням, закріпленим у статті 1 цього ж Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч.2 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Згідно із ч.4 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (ч.5 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Як вбачається зі змісту запиту від 28.02.2019, позивач просив надати інформацію про те, чи проводилась Тернопільською ОДА перевірка заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 поданої ними 21.12.2017 до відділу роботи із зверненнями громадян Тернопільської ОДА від імені Районної ради сільськогосподарських підприємств Підволочиського району, а також який результат розгляду цієї заяви.

Зміст же листа відповідача від 06.03.2019 №11-1546/42 вказує на те, що запитувана позивачем інформація є такою, що містить персональні дані третіх осіб.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає інформацію з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Стаття 10 закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що кожна особа має право, зокрема: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Так, із змісту звернення громадян від 21.12.2017 слідує, що у ньому не містяться будь - які персональні дані вказаних громадян - заявників або будь-яких інших третіх осіб.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом або містила будь-які персональні дані.

Судова колегія зазначає, що відповідно до абз. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про захист персональних даних" передбачений механізм знеособлення персональних даних.

Якщо запитуваний документ містить персональні дані, що мають бути захищені, ці данні необхідно знеособити шляхом, визначеним законом - вилучити відомості, які дають можливість прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Знеособлення персональних даних у відповідності до положень зазначеної статті закону охоплюється терміном "обробка персональних даних" та є обов`язком відповідних суб`єктів цього закону.

При цьому, позивач у запиті на інформацію не просив розпорядника (відповідача) надати йому документ, вчинений (прийнятий) за результатами розгляду звернення громадян, а лише просив повідомити про те, чи проводилась перевірка з приводу даного звернення та про результати розгляду звернення.

Більше того, відомості, які зазначаються у звернення громадян прямо стосуються позивача та його посадової особи.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на Закон України "Про захист персональних даних" у даному випадку є необґрунтованим, оскільки предметом запиту було отримання інформації про результати розгляду звернення, яке прямо та безпосередньо стосувалось прав та інтересів позивача та його посадової особи.

Водночас, розпорядник інформації, отримавши запит на інформацію, повинен надати запитувану інформацію або надати вмотивовану відповідь щодо ненадання такої інформації.

Відтак, відмова в наданні інформації є обґрунтованою лише у разі, якщо розпорядник на запит вказує, якому саме з інтересів або прав конкретної особи загрожує розголошення запитуваної інформації, у чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

Проте, лист відповідача, яким позивачу відмовлено у наданні запитуваної інформації, взагалі не містять обґрунтування того, яким чином надання запитуваної інформації завдає шкоди інтересам будь-якої третьої особи, у чому саме ця шкода полягає і чому її слід вважати істотною, не зазначено про причинно - наслідковий зв`язок між наданням інформації на запит та можливим настанням шкоди.

Відтак, відповідачем в порушення вимог законодавства протиправно не надано відповіді на інформаційний запит позивача, а тому відмова відповідача надати інформацію на запит позивача є протиправною.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та правомірно зобов`язав відповідача повторно розглянути запит Фермерського господарства "Золотий жайвір" від 28 лютого 2019 року та надати запитувану інформацію.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.