Справа № 815/632/18
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/632/18

Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 16 липня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

при секретарі Недашковській Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення індексації грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И Л А :
15.02.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому позивач просить визнати дії відповідача протиправними щодо ненарахування індексації на грошове забезпечення позивача, зобов`язання відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення на користь позивача за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 , з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року отримував грошове забезпечення, проте індексація грошового забезпечення позивача не проводилась. Позивач звернувся із рапортом до відповідача стосовно проведення індексація грошового забезпечення позивача, проте відповідачем не надано пояснень щодо нездійснення позивачу індексації на протязі двох років. Позивач переконаний, що мав право на індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та вважає дії відповідача щодо ненарахування індексації на грошове забезпечення позивача протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства України. Командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення індексації грошового забезпечення задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування індексації на грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано відповідача Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Стягнуто з відповідача по справі Військової частини НОМЕР_1 , за рахунок її бюджетних асигнувань, витрати за оплату проведення експертизи в розмірі 10296,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що судом першої інстанції помилково визнано безпідставними доводи апелянта про те, що відповідач під час виплати позивачу грошового забезпечення керувався роз`ясненнями Департаменту фінансів Міністерства оборони України, враховуючи фінансові ресурси відповідних бюджетів. Зазначені обставини спростовують допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо забезпечення позивача належними коштами, у зв`язку із чим позовні вимоги мають бути залишенні без задоволення. Також апелянт зазначав, що індексація грошового забезпечення не може вважатись тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населяння проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищала поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість її до складу грошового забезпечення.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу військовій частині НОМЕР_1 з 05.12.2012 року по 18.01.2018 року на посадах інженера вузла спеціального зв`язку ВЧ НОМЕР_1 , старший інженер відділення спеціального радіозв`язку, інженера відділення аналізу радіовипромінювань, старшого інженера відділу аналізу радіовипромінювань (а.с.10, том 1).

Майора ОСОБА_1 старшого інженера відділення радіоперехоплення та пеленгування відділу аналізу радіовипромінювань військової частини НОМЕР_1 , звільнено наказом командуючого військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 №1 від 03.01.2018 року з військової служби у запас за пунктом а ч.6 ст.26 з урахуванням підпункту ї пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу,

Відповідно до витягу з Наказу МОУ від 11.01.2018 року №9 позивача наказано вважати таким, що справи та посаду здав 11 січня 2018 року і направити для зарахування на військовий облік до Доброславського РВК, Одеської області (а.с.10, том 1).

Відповідно до вищезазначеного витягу з наказу, зобов`язано:

виплатити премію у розмірі 450% від посадового окладу за період з 01.01.2018 року по 11 січня 2018 року;

виплатити згідно наказу Міністра оборони України від 24.10.2016 року №550 щомісячну додаткову грошову винагороду з 01.01.2018 року по 11.01.2018 року у розмірі 60% місячного грошового забезпечення;

виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років з 01.01.2018 року по 11.01.2018 року;

виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2018 рік у розмірі, 6597,25 грн.

виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1.07.1992 року №393 за 17 календарних років;

виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 50369,02 грн.

Відповідно до Довідки про нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.05.2018 року №457/ФЕС за період з січня 2016 року по грудень 2017 року загальна сума нарахованої індексації становить нуль гривень (а.с.101, том 1).

Позивач, 10.01.2018 року звернувся із рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати вказівку начальнику фінансово-економічної служби здійснити індексацію грошового забезпечення позивача (враховуючі усі складові грошового забезпечення, які були виплачені позивачу щомісячно, у тому числі сум щомісячної додаткової грошової винагороди, премій; а також сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період: з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та перерахувати на банківську карту, на яку зазвичай перераховується грошове забезпечення. У разі відмови здійснити індексацію грошового забезпечення за вказаний період, позивач просив надати обґрунтовану відповідь з посиланням на нормативно-правові акти, які обмежують його право на отримання індексації (а.с.31, том 1).

У відповідь на звернення позивача, відповідачем 17.01.2018 року за №83/ФЕС надано відповідь, згідно якої завдання щодо нарахування індексації помічнику командира фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної роботи визначено. Для здійснення правильних розрахунків сум індексації направлено запит до вищестоящого Командування (а.с.32, том 1).

Надалі, 07.02.2018 року позивачу надано відповідь за №2/601, в якій, посилаючись на лист департаменту фінансів МОУ від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, зазначено, що відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів (з урахуванням змін від 28.12.2014 року №76-VІІІ) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Правила обчислення індексу споживчих цін та сум індексації визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення №1078, який не передбачає черговість нарахування сум індексації та інших складових грошових доходів громадян. Враховуючи вищезазначене, виплата сум індексації грошових доходів, що проводиться за рахунок коштів бюджетів усіх рівнів та фондів державного соціального страхування, здійснюється від наявності коштів у бюджетних установах та організаціях. Крім того, з`ясовано, що кошти на індексацію грошових доходів населення в бюджеті України на 2016 рік та 2017 рік не передбачені (а.с.81, том 1).

В матеріалах справи також наявне роз`яснення департаменту фінансів МОУ від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, яким, крім іншого, роз`яснено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення (з/б а.с.14, том 1).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 року №220/5140 у відповідь на лист Міністерства оборони України виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводиться відповідні грошові виплати. Проведення індексації грошових доходів населення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок №1078 від 17.07.2003 року не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі (а.с.117, том 1).

В листі Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №78/0/66-17 у відповідь на лист Департаменту фінансів Міністерства оборони з посиланнями на п.6 та п.5 Порядку №1078 зазначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводиться відповідні грошові виплати. Проведення індексації грошових доходів, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів передбачених на ці цілі. Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за попередні періоди (а.с.120, том 1).

Також, суд першої інстанції зазначає, що листом Департаменту фінансів від 26.03.2018 №248/1485 повідомлено, що відповідно роз`ясненням Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №12700/3 та від 08.08.2017 року №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було (а.с.161-162, том 1).

Отже, виходячи з наведених листів вбачається, що індексація грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по грудень 2017 року відповідачем не здійснювалась та не нараховувалась.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є непроведення позивачу індексації грошового забезпечення позивача з підстав зазначених у роз`ясненні департаменту фінансів МОУ від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, а тому позивач, вважаючи, що дане роз`яснення не має юридичної сили обмежувати його право на індексацію грошового забезпечення, звернувся до суду з вказаним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, а тому аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Посилання апелянта на те, що індексація грошового забезпечення не може вважатись тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населяння проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищала поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість її до складу грошового забезпечення є необґрунтованими.

Судова колегія відхиляє вищенаведені доводи, адже вони не відповідають нормам Закону № 1282-XII та п. 11 Порядку №1078, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Крім того, безпідставними є посилання апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення.

Як вже зазначалось, обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Законом України Про індексацію грошових доходів населення. В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції в межах розгляду даної справи призначено судову експертизу стосовно з`ясування питання яка сума індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку проведеної експертизи, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 сума нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року складе 37895,71 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що з урахуванням зазначеного та для належного захисту прав позивача, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позов шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування індексації на грошове забезпечення позивача та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 37895,71 грн.

Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що позовні вимоги щодо зобов`язання стягнути з відповідача на користь позивача суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року не підлягають задоволенню адже, відповідачем ще не здійснено дії щодо нарахування таких коштів.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що призначення в рамках розгляду даної справи експертизи, проведено за рахунок коштів позивача, що підтверджується оригіналом квитанції №25від 01.10.2018 року на суму 10296,00 грн. (а.с.241).

Отже, ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Осіпов Ю.В. Запорожана Д.В.