Справа № 753/13985/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 жовтня 2019 року м. Київ № 753/13985/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши скаргу ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва зі скаргою до Державної фіскальної служби України, у якій просив скасувати необ`єктивне рішення ДФС України від 27.06.2019 про стягнення 21030,90 грн. по вимозі від 10.05.2019 №Ф-58403-17 ГУ ДФС у м. Києві.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 про скасування рішення передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За результатом автоматизованого розподілу вказану скаргу передано на розгляд судді Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Підпунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа може звернутись за їх захистом до адміністративного суду. Право громадян оскаржити протиправні рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень реалізується шляхом подання позовної заяви, у якій викладаються вимоги позивача, покликані відновити його порушене право чи інтерес, та їх обґрунтування.

Саме позовна заява, яка відповідає вимогам процесуального закону, є підставою для відкриття провадження в адміністративній справі.

Натомість скарга не може бути підставою для відкриття провадження в адміністративній справі.

Вимоги до оформлення позовної заяви встановлені у статтях 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 1 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються найменування суду першої інстанції, до якого подається заява.

Найменування суду, до якого подається заява, поданий до суду документ не містить.

Згідно з підпунктом 1 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відомостей про повне найменування сторін (відповідачів), їх місцезнаходження, інформації про їх реєстраційні номери облікових карток платників податків або індентифікаційного коду; офіційних засобів зв`язку, таких як телефони, електронна пошта, подана до суду скарга не містить.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У скарзі особа, яка її подала, стверджує, що ДФС України протиправно прийнято рішення про стягнення 21030,90 грн. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-58403-17, оскільки ОСОБА_1 займався адвокатською діяльністю лише до 2003 року.

Разом з цим скарга не містить викладу обставин, якими б обґрунтовувались зазначені вимоги, зокрема посилань на норми закону та фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_1 є особою, яка звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; посилань на конкретні норми закону, що були порушені уповноваженим органом під час прийняття оскаржуваного рішення.

Суд також звертає увагу на інші недоліки позовної заяви, які полягають у наступному.

Відповідно до пунктів 7 та 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач - суб`єкт владних повноважень, або у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У скарзі позивачем у якості відповідача зазначено Головне управління ДФС у Київській області.

Суд зазначає, що належними відповідачами щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) суб`єктів владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, - є суб`єкти владних повноважень, які виконують публічно-владні управлінські функції на сьогодніщній день та є діючими державними органами.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

21 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №682-р «Питання Державної податкової служби», згідно з яким погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст.900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

28 серпня 2019 року Державною податковою службою України прийнято наказ № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», згідно з яким розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», затверджено положення, зокрема про Державну податкову службу України.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.09.2019 внесено запис в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію Державної податкової служби України як юридичної особи на підставі постанови КМУ від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України»».

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є Державна податкова служба України.

У зв`язку з наведеним, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно уточнити відповідача у справі.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень.

Предметом позову є скасування рішення за результатами розгляду скарги, що має очевидний немайновий характер.

Таким чином, під час звернення до суду позивачеві належало сплатити 768,40 грн. судового збору.

Разом з цим доказів сплати судового збору у вказаному розмірі позивач до заяви не приєднав.

Згідно з пунктом 11 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, всупереч вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, позивач у позовній заяві не зазначив власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частиною2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додані скарги письмові копії позивачем у спосіб, передбачений статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, не засвідчені.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду:

- позовної заяви, форма і зміст якої відповідає статтям 159, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

1) із зазначенням найменування суду, до якого подається позов;

2) із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача; повного найменування відповідачів (без скорочень), їх місцязнаходження, ідентифікаційних номерів або реєстраційних номерів облікових карток платників податків; офіційних засобів зв`язку кожного з відповідачів;

3) із зазначенням належного відповідача та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема посилань на норми закону та фактичні обставини;

- оригіналу документу про сплату 768,40 грн. судового збору;

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- копій усіх доданих до позовної заяви доказів, засвідчених у порядку, передбаченому частиною 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення).

- копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, та усіх доданих до неї документів, для їх направлення відповідачам (у кількості, залежно від кількості відповідачів у справі).

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення, - залишити без руху.

2. Позивачеві у десятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.П. Балась