Справа № 200/3382/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року справа № 200/3382/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року (повний текст складено 11 липня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/3382/19-а (суддя в 1 інстанції Стойка В.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати органу казначейства висновок про повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов`язань з плати за землю в сумі 13 156 683,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сплатив грошові зобов`язання з плати за землю в сумі 13 156 683,42 грн. за період з травня по грудень 2015 року. У відповідності до пп. 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України позивач звільнений від сплати за земельні ділянки, тому подав уточнені податкові декларації за землю за період з травня 2014 року по грудень 2015 року. Тому 27.12.2017 року звернувся до податкового органу з заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, втім згідно з листом від 03.01.2019 року йому було відмовлено. Вважає, що відповідачем порушуються права позивача, тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року було замінено відповідача Волноваську об`єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС в Донецькій області на Головне управління ДФС в Донецькій області (далі відповідач).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/3382/19-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області підготувати висновок про повернення Приватному акціонерному товариству «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» надміру сплачених сум грошових зобов`язань з плати за землю в сумі 13 156 683,42 (тринадцять мільйонів сто п`ятдесят шість тисяч вісімдесят три гривні 42 коп.) з відповідного бюджету та надати такий висновок на виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в порядку ст.43 Податкового кодексу України; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» (; 85732, Донецька обл., Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, 85) судовий збір у розмірі 960,50 (дев`ятсот шістдесят гривень) 50 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки земельні ділянки розташовані на тимчасово окупованій території то відповідно до абзацу 3 п. 38.7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України зайво сплачені суми плати за землю не підлягають поверненню.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» (; 85732, Донецька обл., Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, 85), пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, є юридичною особою та згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС-України) здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як встановлено колегією суддів, позивач здійснює свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території України в м. Докучаєвськ Донецької області.

Підприємством своєчасно задекларовано земельний податок за період з травня 2014 року по грудень 2015 року та сплачені відповідні грошові зобов`язання в розмірі 13 156 683,42 грн.

В квітні - травні 2017 року позивачем були надані уточненні податкові декларації за період з травня 2014 року по грудень 2015 року, в яких були зменшені грошові зобов`язання з плати за землю на 13 156 683,42 грн.

27 грудня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» звернулось до Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області з заявою від 26.12.2018 року про повернення на свій поточний рахунок надміру сплачених грошових зобов`язань з плати за землю за період з травня 2014 року по грудень 2015 року в розмірі 13 156 683,42 грн. у зв`язку з тим, що підприємство звільнено від сплати за землю на підставі пп. 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

У своїй відповіді від 03 січня 2019 року податковим органом було відмовлено позивачу у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань оскільки земельні ділянки розташовані на тимчасово окупованій території та відповідно до абзацу 3 п. 38.7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України зайво сплачені суми плати за землю не підлягають поверненню.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань передбаченні статтею 43 Податкового кодексу України (надалі ПК України).

Так, пунктом 43.1 статті 43 ПК України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми права, переплата сум грошових зобов`язань платника податку в особовому рахунку означає помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання такого платника.

Згідно до пункту 43.2 статті 43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

За вимогами пунктів 43.3 та 43.4 зазначеної вище статті обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з приписами п. 102.5. ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Тобто ПКУ встановлює строк позовної давності в 1095 днів.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.115. п. 14.1. ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання (переплата) це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто переплатою вважається сума надміру сплачених коштів до відповідного бюджету (залежно від податку).

Окрім цього, відповідно до пп. 17.1.10. п. 17.1. ст. 17 ПК України у платника податку виникає право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Обставина щодо наявності у позивача переплати до бюджету в розмірі 13 156 683,42 грн. визнається відповідачем, тобто не є спірною.

Разом з цим спір виник щодо права позивача на повернення зайво сплачених грошових зобов`язань в силу заборони, встановленою абзацом 3 п.38.7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України.

Згідно з абзацами двадцять четвертим, двадцять п`ятим, двадцять шостим розділу I Закону № 1989, який набрав чинності з 15 квітня 2017 року, підпункт 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов`язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов`язань платників податків, які припиняють свою діяльність.

Рішенням Конституційного суду № 3-р(І) 2019 від 05.06.2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення першого речення абзацу двадцять шостого розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 23 березня 2017 року № 1989-VIII, згідно з якими «нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Положення першого речення абзацу двадцять шостого розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 23 березня 2017 року № 1989-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, на час розгляду справи абзац 3 п. 38.7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, на підставі, якого позивачу було відмовлено у повернені зайво сплачених грошових зобов`язань з сплати за землю визнані неконституційним.

Тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача підготувати висновок про повернення Приватному акціонерному товариству «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» надміру сплачених сум грошового зобов`язання зі сплати податку за землю підлягає задоволенню.

Також колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо посилання на лист СБУ від 11.07.2019 року, оскільки даний документ не був предметом дослідження у суді першої інстанції та в відповідно до вимог ч.1,4 ст.308 КАС України не може бути належним та допустимим доказом при апеляційному перегляді.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/3382/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/3382/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць