Справа № П/811/2775/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2019 року м. Дніпросправа № П/811/2775/14

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (суддя Черниш О.А., м. Кропивницький, повний текст складено 05.02.2019 року) в адміністративній справі № П/811/2775/14 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

15.08.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач або ФОП) звернувся до суду з позовом до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів У Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним повідомлення-рішення № від 28.11.2013 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами результатами річного декларування на суму 18162,78 грн. за основним платежем 5050,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), що загалом складає 23213,48 грн.; визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2013 року за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 591,06 грн. за основним платежем 147,77 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), що загалом складає 738,83 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду 11.09.2018 року здійснено заміну відповідача у справі, Кіровоградську ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області замінено її правонаступником - Кропивницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області № від 28.11.2013 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Кіровоградській області, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що посадовими особами Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області проведено документальну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в результаті перевірки, посадовими особами контролюючого органу складено акт яким зафіксовано порушення, пов`язані з заниженням податку на доходи фізичних осіб та завищенням податкового кредиту з ПДВ. Апелянт вказує, що позивач у своїй господарській діяльності попустився порушень п.177.10 ст.177 ПК України, п.3.2, 3.4-3.10 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1025 від 24.12.2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1425/18720, не відображення даних у книзі обліку доходів і витрат про залишок товарів на початок та кінець звітного періоду, понесені витрати, чистий доход; п. 177.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18162,78 грн. за 2012 рік; та допущено порушення пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, п.2.2 розділу II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року за №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року за №46/18784 - не відображення виплаченого доходу платнику податків - фізичній особі за IV квартал 2012 року.

Заявник апеляційної скарги вказував, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, та такими, що повністю відповідають вимогам податкового законодавства України. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення від 05.02.2019 року по адміністративній справі не було належним чином враховано аргументованих доводів позиції Кропивницької ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

До Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ДФС у Кіровоградській області про заміну у справі відповідача з Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на належного відповідача - Головне управління ДФС у Кіровоградській області. Клопотання обґрунтовує тим, що Кропивницька ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області є ліквідованою шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, ведення справ щодо оскарження рішень у тому числі представництво у судах перейшло до Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Судова колегія вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво у справі та замінити відповідача у справі з Кропивницької ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області на Головне управління ДФС у Кіровоградській області, визнати, що становим на час розгляду справи, належним відповідачем є Головне управління ДФС у Кіровоградській області. Проте, у зв`язку з переглядом рішення суду першої інстанції у його межах та у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у межах її доводів, відповідачем у постанові слід вказати Кропивницьку ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області, як відповідача, який приймав участь у суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах оскарження та її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про порушення ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено позивачем податок з доходів фізичних, що пов`язано з здійсненням підприємницької діяльності є необґрунтованими. Суд першої інстанції вказував, що у справі було проведено судову економічну експертизу та складено висновок №105 від 12.06.2018 року, згідно з яким проведеним дослідженням установлено, що зазначене в акті перевірки №4/1701/ від 08.11.2013 року твердження про заниження ФОП ОСОБА_1 загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2012 році, на 9092,81 грн. та про завищення ним валових витрат за 2012 рік на суму 110601,64 грн. документально не підтверджується. За наданими на дослідження документами встановлено, що сума чистого оподатковуваного доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності за 2012 рік, має від`ємне значення (- 81637,76 грн.), а за результатами остаточного розрахунку податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік не виникають. Суд погодився з висновками судового експерта, висновками спростовано висновки акту перевірки №4/1701/ від 08.11.2013 року про заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2012 рік на 18162, 78 грн. Щодо штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 510 грн., відповідачем у спірному податковому повідомленні - рішенні № від 28.11.2013 року не вказано норму Податкового кодексу України, на підставі якої він застосований.

Суд першої інстанції вказував, що відповідно до пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені. Статтею 116 ПК України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України. Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено склад податкового правопорушення, за вчинення якого до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням № від 28.11.2013 року застосовано штраф також у розмірі 510 грн.

Суд першої інстанції вказував, що позивач, стверджував про неврахування посадовою особою контролюючого органу, яка здійснювала перевірку, податкових накладних №1439 від 23.03.2012 року та №734 від 29.05.2012 року, у ході судового розгляду справи не довів, що ним у встановлений строк було подано до контролюючого органу вказані податкові накладні, визначені в акті перевірки як відсутні, як того вимагає пункт 44.7 статті 44 ПК України. У ході судового розгляду справи підтверджено порушення позивачем пункту 198.6 статті 198 ПК України при формуванні податкового кредиту, які призвели до заниження податкового зобов`язання з ПДВ на 591,06 грн.

З огляду на доводи рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає про перегляд рішення у межах апеляційної скарги. Головне управління ДФС у Кіровоградській області заперечує проти задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податного повідомлення-рішення № від 28.11.2013 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами результатами річного декларування на суму 18162,78 грн. за основним платежем 5050,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), що загалом складає 23213,48 грн.

Матеріалами справи встановлено, що з 21.10.2013 року по 01.11.2013 року Кіровоградською об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №4/1701/ від 08.11.2013 року. Висновками акту перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено п.177.10 ст.177 ПК України, п.3.2, 3.4-3.10 Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1025 від 24.12.2010 року, а саме, не відображення даних у книзі обліку доходів і витрат про залишок товарів на початок та кінець звітного періоду, понесені витрати, чистий доход; п.177.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18162,78 грн. за 2012 рік; пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.2.2 розділу II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року за №1020, а саме, не відображення виплаченого доходу платнику податків - фізичній особі за IV квартал 2012 року; допущено порушення п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 591,06 грн.; допущено порушення пп.4 п.1 ст.4, пп.2 п.1 ст.7, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 41533,98 грн.

На підставі акту №4/1701/ від 08.11.2013 року Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено зокрема такі податкові повідомлення-рішення форми «Р»: № від 28.11.2013 року, яким позивачу за порушення з.177.4 ст.177 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18162,78 грн. за основним платежем та 5050,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, усього - 23213, 48 грн.; № від 28.11.2013 року, яким позивачу за порушення п.198.6 ст.198 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 591,06 грн. за основним платежем та 147,77 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, усього - 738, 83 грн.

Податкова інспекція вказує, що позивачем допущено порушення п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого невірно розраховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік. Вказано, що за 2012 рік відсутні первинні документи щодо формування податку на дохід фізичної особи, відсутні акти прийому-здачі виконаних робіт, відсутні видаткові накладні на придбання запасних частин, банківські виписки, що підтверджують придбання товарів. Завищено валові витрати від здійснення оптової торгівлі автозапчастинами за період 01.01.2012 року по 31.12.2012 року на суму 105254,29 грн.

За доводами податкового органу, позивач занизив валовий дохід за 2012 рік на загальну суму 9092,81 грн., чим порушив вимоги п.177.2 ст.177 ПК України, а також завищив валові витрати за 2012 рік на суму 110601,64 грн., чим порушив п.177.4 ст.177 ПК України.

Варто вказати, що у справі за дорученням суду першої інстанції було проведено судову економічну експертизу. Судовим експертом Лябах Н.М. проведено судову економічну експертизу та складено висновок №105 від 12.06.2018 року, згідно з яким проведеним дослідженням установлено, що зазначене в акті перевірки №4/1701/ від 08.11.2013 року твердження про заниження ФОП ОСОБА_1 загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2012 році, на 9092,81 грн. та про завищення ним валових витрат за 2012 рік на суму 110601,64 грн. документально не підтверджується. За наданими на дослідження документами встановлено, що сума чистого оподатковуваного доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності за 2012 рік, має від`ємне значення (- 81637, 76 грн.), а за результатами остаточного розрахунку податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік не виникають.

Згідно ч. 1 ст. 101, ст. 108 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Судова колегія апеляційного суду бере до уваги висновок експерта, оскільки ним надано відповідь на питання щодо правомірності висновків акту перевірки, що зрештою було наслідком для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Висновком експерта вказано на помилковість висновків податкового органу щодо заниження ОСОБА_1 валового доходу за 2012 рік на загальну суму 9092,81 грн., а також завищення валових витрат за 2012 рік на суму 110601,64 грн. Податковий орган перевірки разом як і Головне управління ДФС у Кіровоградській області не вказують про своє заперечення проти висновку експерта.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат. Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об`єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Згідно пунктів 177.1 - 177.4 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, виходячи з вищевказаного, колегія суддів вказує, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 пункту 177.4, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Включені ФОП ОСОБА_1 витрати до складу валових витрат та дохід, здійснений під час операційної діяльності є документально підтвердженими.

Податковий орган для підтримки своїх тверджень щодо того, що позивачем допущено у 2012 році заниження валового доходу за 2012 рік на загальну суму 9092,81 грн., а також завищення валових витрат за 2012 рік на суму 110601,64 грн., повинен надати відповідні документальні докази.

Вирішуючи спір, колегія суддів наголошує на основних принципах податкового законодавства України, регламентованих ст.4 ПК України, зокрема, рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків та презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 правомірно віднесено суми сплачені при отриманні товарів до сум валових витрат, правомірно визначено витрати з огляду на норми ПК України, які визначають складові доходу та витрат. Варто враховувати висновок експерта у питанні правомірності податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2013 року за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень. З огляду на вищевказане, зміну розподілу судових витрат не проводити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року в адміністративній справі № П/811/2775/14 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник