Справа № 640/13351/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

представника позивача: Воронцова О.М.;

представника відповідача: Балабан Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 серпня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 12 липня 2019 року №1473 «Про накладення штрафу на ДП «НЕК «Укренерго» за порушення ліцензійних умов з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, ухилення від виконання рішення НКРЕКП та здійснення заходів державного регулювання».

Підставою для звернення із позовом стала незгода позивача із оскаржуваною постановою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 640/13351/19 та призначено підготовче засідання.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 резолютивної частини постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 12 липня 2019 року № 1473 «Про накладення штрафу на Державне підприємство «НЕК «Укренерго» за порушення ліцензійних умов з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, ухилення від виконання рішення НКРЕКП та здійснення державного регулювання» до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.08.2019 р. заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію пункту 1 резолютивної частини постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 12 липня 2019 року №1473 «Про накладення штрафу на Державне підприємство «НЕК «Укренерго» за порушення ліцензійних умов з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, ухилення від виконання рішення НКРЕКП та здійснення державного регулювання».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції з неповним з`ясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що забезпечення позову у спосіб зупинення дії рішення НКРЕКП, яке прийнято в межах повноважень наданих Законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», а саме: п. 1 постанови НКРЕКП від 12.07.2019 р. № 1473 є неприпустимим та за своєю суттю є формою у втручання в дискреційні повноваження НКРЕКП.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не зазначив про існування очевидних ознак протиправності постанови відповідача та не зазначив про існування доказів, які б підтверджували що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, на думку відповідача, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 150 КАС України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Обґрунтовуючи свої заперечення на апеляційну скаргу зазначає, що апеляційна скарга відповідача не містить належним чином обґрунтованих посилань на конкретні порушення судом першої інстанції процесуальних та матеріальних норм при прийнятті оскаржуваної ухвали, не спростовує ані доводів позивача, ані висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи із наступного.

Так, приймаючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що, в даному випадку, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, що є достатньою підставою для забезпечення позову, в якості заходу необхідного для збереження існуючого становища до вирішення даної справи по суті позовних вимог, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність зупинення дії пункту 1 резолютивної частини оскаржуваної постанови від 12 липня 2019 року №1473 та необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Як встановлює ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову в цій справі суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. Також суд має вказати в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Враховуючи викладене, оцінюючи доводи суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову із урахуванням критеріїв, визначених ст.ст. 150, 151 КАС України, колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначає про ускладнення ефективного захисту і поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, та про очевидні ознаки протиправності оскаржуваної постанови відповідача.

Суд першої зауважив, що на час розгляду заяви позивача відсутні підстави стверджувати про очевидні ознаки протиправності постанови відповідача до розгляду справи по суті та дослідження обставин прийняття оскаржуваних рішень.

Разом з тим, дослідивши матеріали позовної заяви та проаналізувавши норми Закону України "Про Національну комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи із наступного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Наявні у справі докази свідчать, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову від 12 липня 2019 року №1473 «Про накладення штрафу на Державне підприємство «НЕК «Укренерго» за порушення ліцензійних умов з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, ухилення від виконання рішення НКРЕКП та здійснення державного регулювання".

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 12 липня 2019 року №1473 на підставі пунктів 11, 12 частини першої статті 17 та статті 22 Закону України "Про Національну комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" на позивача накладено штраф у розмірі 1 700 000 грн. за порушення пункту 3.10 Ліцензійних умов.

Частиною 5 ст. 22 Закону України "Про Національну комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" встановлено, що суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Наведене свідчить, що у разі відмови позивача від добровільного виконання постанови про накладення штрафу у зв`язку з її оскарженням до суду, останньому, після спливу 30-денного строку з дня одержання такої постанови, буде нарахована пеня, що у подальшому може мати наслідком можливість звернення відповідача із вимогою про стягнення нарахованих грошових коштів.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, що є достатньою підставою для забезпечення позову, в якості заходу необхідного для збереження існуючого становища до вирішення даної справи по суті позовних вимог.

Натомість колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази примусового стягнення коштів та пені.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у разі невиконання оскаржуваного рішення на суму штрафу дійсно буде нараховуватися пеня, проте стягнення суми штрафу та пені можливе лише шляхом звернення до суду із відповідним позовом та в подальшому його виконання в примусовому порядку.

В той же час, у разі якщо позивач сплатить штраф та пеню, а в подальшому позов буде задоволено та скасовано постанову НКРЕКП від 12 липня 2019 року №1473 «Про накладення штрафу на ДП «НЕК «Укренерго» за порушення ліцензійних умов з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, ухилення від виконання рішення НКРЕКП та здійснення заходів державного регулювання, сума сплачених позивачем штрафу та пені буде повернута позивачу на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 N 787.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно наявності обставин, які можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а відтак і про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

Я.М. Собків

Повний текст постанови виготовлено 17.10.2019 р.