Справа № 460/894/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2019 року м. Рівне №460/894/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Клочек Г.В.,

відповідача: представник Гоч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №4 від 29.03.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №4 від 29.03.2019;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-22 від 29.03.2019.

Мотивуючи вимоги позову вказував, що відповідач збільшив ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів. Також відповідачем нараховано адміністративний штраф, штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Вказував, що податковий орган дійшов помилкового висновку про здійснення позивачем систематичної діяльності з продажу об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, спрямованої на отримання доходу, без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, без оподаткування таких доходів відповідно до норм ст.177 ПК України та без належної сплати податків та зборів до бюджету. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.05.2019 о 09:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву від 14.05.2019, поданому у встановлений судом строк, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. На обґрунтування своїх заперечень вказував, що контролюючий орган дійшов висновків щодо здійснення позивачем підприємницької діяльності внаслідок виявлення відповідачем у діяльності ОСОБА_1 ознак такої діяльності, а саме: позивач виступав замовником будівництва, продаж останнім об`єктів житлової та нежитлової нерухомості фізичним особам у кількості 418 об`єктів протягом 2015 - 2017 років, використання позивачем маркетингової стратегії. За таких обставин, систематична діяльність позивача є підприємницькою діяльністю, підлягає державній реєстрації, а доходи, отримані від провадження такої господарської діяльності, підлягають оподаткуванню. Продаж нерухомого майна позивачем здійснено як фізичною особою, є підприємницькою діяльністю, оскільки має всі ознаки такої, в тому числі носить систематичний характер та має на меті отримання прибутку, та в свою чергу відповідач, як суб`єкт владних повноважень, вважає доведеною правомірність прийнятих ним рішень, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю (т. 5 а.с.17-25).

Підготовче судове засідання 15.05.2019 відкладено до 10.06.2019 до 10:15 год.

Ухвалою суду від 10.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №460/894/19 на тридцять днів. Підготовче судове засідання відкладено до 17.07.2019 до 09:15 год.

Ухвалою суду від 17.07.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 04.09.2019 о 09:15 год.

У судовому засіданні 04.09.2019 оголошено перерву до 25.09.2019 на 12:00 год.

У судовому засіданні 25.09.2019 оголошено перерву до 11.10.2019 на 09:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 11.10.2019 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.10.2019 проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить частково задовольнити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області №148 від 17.01.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань здійснення господарської діяльності без державної реєстрації та відповідно своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 16.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 16.01.2015 по 31.12.2017 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.01.2015 по 31.12.2017. Перевірку проведено в період з 28.01.2019 по 01.02.2019.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено Акт від 08.02.2019 №269/17-00-13-04/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань здійснення господарської діяльності без державної реєстрації та відповідно своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 16.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 16.01.2015 по 31.12.2017 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.01.2015 по 31.12.2017" (т.1 а.с.18-76; далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено наступні порушення позивачем:

1) пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 ПК України, а саме: встановлено незабезпечення зберігання документів та відсутність ведення обліку доходів і витрат з метою визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та виконання обов`язку щодо подання податкової декларації за 2015 - 2017 роки;

2) пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України в частині несвоєчасного подання декларацій про майновий стан і доходи за 2015, 2016 та 2017 роки;

3) п.163.1 ст.163, пп.164.1.1, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження чистого доходу, з якого утримується податок на доходи фізичних осіб, на загальну суму 52 170 241,79 грн., у тому числі за 2015 рік - 11 302 434,28 грн., за 2016 рік - 32 050 100,03грн., за 2017 рік - 8 817 707,48 грн., внаслідок чого донараховано грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 - 2017 роки, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 7 162 976,39 грн., у т.ч. 2015 рік - 1 710 561,20 грн., 2016 рік - 4 258 151,75 грн., 2017 рік - 1 194 263,44 грн.

4) п.4 ч.2 ст.6 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині неподання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015, 2016 та 2017 роки.

5) абз.3 ч.8 ст.9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині не нарахування та несплати єдиного внеску всього на загальну суму 294 661,12 грн., у т.ч. 2015 рік - 89 995,12 грн., 2016 рік - 94 941,00 грн., 2017 рік - 109 725,00 грн.

6) п.161 підрозд.10 розд.ХХ Перехідних положень ПК України, в частині заниження грошового зобов`язання зі сплати військового збору, що підлягає декларуванню та сплаті до бюджету за 2015 - 2017 роки на суму 48 631,48 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 6 751,08 грн., 2016 рік у сумі 27 491,97 грн., 2017 рік у сумі 14 388,43 грн.

7) п.1 ст.58 ГК України, а саме: фізичною особою ОСОБА_1 в період з 16.01.2015 по 31.12.2017 здійснювалась господарська діяльність (реалізація 418 об`єктів нерухомості) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

8) п.181.1 ст.181, п.183.4, п.183.10 ст.183, ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, в частині заниження грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість що підлягає сплаті до державного бюджету в сумі 10 107 613 грн., в т.ч. за період з 11.03.2015 по 30.04.2015 на 197 105,00 грн., травень 2015 - 99 598,00 грн., червень 2015 - 72 749,00 грн., липень 2015 - 394 084,00 грн., серпень 2015 - 233 430,00 грн., вересень 2015 - 69 029,00 грн., жовтень 2015 - 188 273,00 грн., листопад 2015 - 172 730,00 грн., грудень 2015 - 507 053,00 грн., січень 2016 - 278 290,00 грн., лютий 2016 - 322 123,00 грн., березень 2016 - 551 384,00 грн., квітень 2016 - 458 071,00 грн., травень 2016 - 151 892,00 грн., червень 2016 - 655 434,00 грн., липень 2016 - 453 458,00 грн., серпень 2016 - 410 015,00 грн., вересень 2016 - 1 022 641,00 грн., жовтень 2016 - 819 264,00 грн., листопад 2016 - 424 062,00 грн., грудень 2016 - 863 386,00 грн., січень 2017 - 350 721,00 грн., лютий 2017 - 244 493,00 грн., березень 2017 - 174 360,00 грн., квітень 2017 - 275 082,00 грн., травень 2017 - 50 418,00 грн., червень 2017 - 59 802,00 грн., липень 2017 - 166 404,00 грн., серпень 2017 - 142 011,00 грн., вересень 2017 - 137 139,00 грн., жовтень 2017 - 76 113,00 грн., листопад 2017 - 43 712,00 грн., грудень 2017 - 43 287,00 грн.

9) п.49.18 ст.49, п.202.1 ст.202 ПК України, не подано податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2015, травень 2015, червень 2015, липень 2015, серпень 2015, вересень 2015, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень 2016, вересень 2016, жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016, січень 2017, лютий 2017, березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017.

Внаслідок встановлених порушень, відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- № від 03.04.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 60 789,35 грн. (за податковими зобов`язаннями - 48 631,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12 157,87 грн.);

- № від 03.04.2019, яким позивачу нараховано адміністративні штрафи в сумі 510,00 грн.;

- № від 03.04.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 340,00 грн.;

- № від 03.04.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 8 953 720,49 грн. (за податковими зобов`язаннями - 7 162 976,39 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 790 744,10 грн.);

- № від 03.04.2019, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 5 610,00 грн.;

- № від 03.04.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 12 634 516,25 грн. (за податковими зобов`язаннями - 10 107 613,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 526 903,25 грн.);

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №4 від 29.03.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 510,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №4 від 29.03.2019, яким Позивачу донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 294 661,12 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22 від 29.03.2019 (т.1 а.с.77-93).

В Акті перевірки податковий орган встановив, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 набував у власність об`єкти нерухомого майна (житлової та нежитлової нерухомості) шляхом їх будівництва, замовником якого він безпосередньо виступав, після введення об`єктів нерухомості (багатоповерхових будинків) в експлуатацію, на підставі Декларації про готовність і внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державними реєстраторами та приватними нотаріусами.

У подальшому, набуті у власність об`єкти житлової (квартири) та нежитлової нерухомості, ОСОБА_1 продавав фізичним особам згідно договорів купівлі-продажу. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що вказані договори посвідчувались приватними нотаріусами Рівненського міського нотаріального округу.

Таким чином, перевіркою встановлено, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 виступав безпосередньо замовником (забудовником) (здійснював систематичне будівництво за видом діяльності 41.10 "Організація будівництва будівель") та відповідно, здійснював продаж первинної житлової та нежитлової нерухомості (за видом діяльності КВЕД 68 "Операції з нерухомим майном") без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

В Акті перевірки податковий орган вказує, що громадянином ОСОБА_1 здійснено продаж квартир, що входять до ЖК "На Щасливому" у будинках АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 АДРЕСА_5), АДРЕСА_15 , АДРЕСА_7 АДРЕСА_8 , АДРЕСА_16 , а реалізація житла здійснювалася шляхом постійного заохочення потенційних клієнтів.

Тому, відповідачем зроблено висновок про здійснення ОСОБА_2 систематичної діяльності з продажу об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, спрямованої на отримання доходу, без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, без оподаткування таких доходів відповідно до норм ст.177 ПК України та без належної сплати податків та зборів до бюджету.

Судом встановлено, що позивач виступав замовником будівництва за наступними адресами: АДРЕСА_8 перша черга; АДРЕСА_14 друга черга; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_12 АДРЕСА_12 . Генеральним підрядником у вказаному будівництві виступало ТОВ "ДБК БУД ПЛЮС", а позивач отримав на праві власності 418 об`єктів нерухомості, які, в подальшому, були реалізовані ОСОБА_1 наступним покупцям - фізичним особам.

Матеріалами справи підтверджено, що у 2015 році позивачем реалізовано 75 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_10 АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_10 . У 2016 році позивачем реалізовано 268 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_10 АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_17. У 2017 році позивачем реалізовано 75 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_19; АДРЕСА_18; АДРЕСА_17; АДРЕСА_10 .

Також матеріалами справи підтверджено, що під час продажу вищевказаних об`єктів нерухомості ОСОБА_1 сплачувались податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Ставка податку на доходи фізичних осіб, що сплачувався позивачем під час здійснення вказаних операцій, становила 5% від бази оподаткування - вартості реалізації, ставка військового збору - 1,5% (т.1 а.с.141-250; т.2 а.с.1-250; т.3 а.с.1-250; т.4 а.с.1-247; т.5 а.с.1-10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст.42 Господарського кодексу України). Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями (п.2 ст.3 Господарського кодексу України).

Державна реєстрація фізичної особи, яка має намір стати підприємцем, регулюється Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Статтею 44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

У відповідності до ст.50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст.51 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є продаж нерухомого майна, з метою отримання прибутку, є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" від 25.04.2003 №3 під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

При цьому, відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За змістом п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що позивачем у 2015 році реалізовано 75 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_8; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_20; АДРЕСА_21. Перелік договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_1 та покупцями із зазначенням площі, суми договору та ПІБ нотаріуса, що посвідчив такий договір, вказані в Акті перевірки.

У 2016 році позивачем реалізовано 268 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_17. Перелік договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_1 та покупцями із зазначенням площі, суми договору та ПІБ нотаріуса, що посвідчив такий договір вказані в Акті перевірки.

У 2017 році позивачем реалізовано 75 квартир у будинках за адресами: АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_17; АДРЕСА_10 . Перелік договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_1 та покупцями із зазначенням площі, суми договору та ПІБ нотаріуса, що посвідчив такий договір вказані в Акті перевірки.

Всі об`єкти нерухомого майна були реалізовані на підставі наявних в матеріалах справи нотаріально завірених договорів купівлі-продажу квартир (чи нерухомого майна), де продавцем значиться ОСОБА_1 як фізична особа, якій зазначені квартири чи нерухоме майно належать на праві власності.

Така діяльність, на думку податкового органу, є підприємницькою та передбачає на меті отримання доходу саме підприємцем, а не фізичною особою. За таких обставин, фактичною підставою для збільшення позивачу суми грошових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість слугував висновок контролюючого органу про те, що протягом 2015 - 2017 років ОСОБА_1 отримано дохід від операцій з продажу об`єктів нерухомого майна у розмірі 52 170 242 грн., що підпадає під визначення господарської діяльності та у розумінні п.177.2 ст.177 ПК України є об`єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Суд погоджується із висновками податкового органу, що комплекс послідовних цілеспрямованих дій позивача з продажу нерухомого майна є систематичною (418 разів) діяльністю, метою якої є саме отримання прибутку, оскільки зазначені дії з продажу не можна кваліфікувати як такі, що мали на меті задоволення власних (особистих) потреб фізичної особи ОСОБА_1 , а отже вказане є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька.

При цьому, сам лише факт підписання зазначених договорів купівлі-продажу нерухомого майна без зазначення статусу позивача як підприємця, не є свідченням непов`язаності таких операцій із підприємницькою діяльністю. Крім того, вказана діяльність повністю відповідає діяльності позивача як фізичної особи-підприємця згідно КВЕД (70.11.0 організація будівництва об`єктів нерухомості для продажу чи здавання в оренду, 68.3 операції з нерухомим майном).

Таким чином, твердження позивача, що об`єкти нерухомості були реалізовані ОСОБА_1 як фізичною особою, а не як фізичною особою-підприємцем, спростовується вищезазначеним.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Матеріали справи містять докази проведення будівельних робіт при будівництві вищевказаних будинків підрядними організаціями, зокрема: договір підряду №01/03/16-02ж від 01.03.2016; акт №1ж від 15.08.2016; договір підряду №10/03/16-02з від 10.03.2016; акт №1з від 01.07.2016; договір підряду №4/02/16-02е від 04.02.2016; акт №1е від 10.05.2016; договір підряду №26/02/16-01з від 26.02.2016; акт №1з від 09.03.2016; договір підряду №15/01/16-01е від 15.01.2016; акт №1е від 04.02.2016; договір підряду №25/12/15-01ж від 25.12.2015; акт №1ж від 03.02.2016; договір підряду від 21.08.2015; акт №1 від 28.09.2015; договір підряду №29/07/15-01 від 29.07.2015; акт №1Г від 20.08.2015; договір підряду №29/07/15-02 від 29.07.2015; акт №1Д від 17.08.2015; договір підряду від 18.08.2015; акт №1 від 30.09.2015; договір підряду від 25.03.2014; акт №1 від 23.10.2014; договір підряду від 20.03.2014; акт №1 від 29.12.2014 (т.5 а.с.173-242).

Вартість виконаних підрядних робіт, що становлять витрати позивача при будівництві будинків, є складовою частиною всіх витрат ОСОБА_1 , що понесені ним при такому будівництві. Так, за замовленням позивача ППФ "Експерт-Рівне" проведено будівельно-технічну експертизу та визначено собівартість робіт з будівництва житлових будинків станом на дату здачі таких будинків в експлуатацію.

Судом встановлено, що позивачем понесено такі витрати під час здійснення будівництва будинків за адресою:

- АДРЕСА_21, відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Ч-91-З від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 9 629 887 грн. (т.7 а.с.144-146);

- АДРЕСА_17, відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Ч-91-Г від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 7 510 664 грн. (т.7 а.с.20-22);

- АДРЕСА_22, відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ-Ч-91-Д від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 8 097 490 грн. (т.6 а.с.123-125);

- АДРЕСА_23, відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Ч-91-Е від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 15 586 978 грн. (т.6 а.с.77-79);

- АДРЕСА_24 (І-ша черга), відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Щ-14-Іч від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 7 116 574 грн. (т.7 а.с.89-92);

- АДРЕСА_25 (ІІ-га черга), відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Щ-14-ІІч від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 6 647 267 грн. (т.6 а.с.217-219);

- АДРЕСА_26, відповідно до висновку експерта №190602/2_ФМ_Ч-91-Ж від 27.08.2019 собівартість робіт з будівництва становить 16 774 442 грн.(т.6 а.с.161-163).

Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1, 2 ст.3 та ст.42 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З огляду на встановлені обставини справи та зміст викладених норм, суд дійшов висновку, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем при будівництві будинків за вищевказаними адресами та реалізації 418 квартир в таких будинках понесено витрат більше, ніж отримано доходу від їх продажу, який складає 52170241,79 грн.

Тому у спірних правовідносинах не можуть бути визначені податкові зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за його діяльність, як фізичної особи, оскільки прибуток від здійснення такої діяльності у ОСОБА_1 відсутній. За таких умов податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019 підлягає скасуванню.

Окрім цього, згідно із ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п.183.1 ст.183 Кодексу, будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Приписами п.187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пп.197.1.14 п.197.1 ст.197 ПК України, звільняються від оподаткування операції з постачання житла (об`єктів житлового фонду), крім їх першого постачання, якщо інше не передбачено цим підпунктом.

При цьому, у цьому підпункті перше постачання житла (об`єкта житлового фонду) означає:

а) першу передачу готового новозбудованого житла (об`єкта житлового фонду) у власність покупця або постачання послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) із спорудження такого житла за рахунок замовника;

б) перший продаж реконструйованого або капітально відремонтованого житла (об`єкта житлового фонду) покупцю, який є особою, іншою, ніж власник такого об`єкта на момент виведення його з експлуатації (використання) у зв`язку з такою реконструкцією або капітальним ремонтом, або постачання послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) на таку реконструкцію чи капітальний ремонт за рахунок замовника.

Враховуючи вищезазначене, операцією з першого постачання житла буде вважатися операція з передачі права власності (оформлення правовстановлюючих доку ментів) до першого власника такого житла, незалежно від джерел фінансування: чи за рахунок власних коштів підприємства забудовника, чи за рахунок учасників фонду фінансування будівництва, чи за кошти держателів облігацій. Така операція з першого постачання житла підлягає оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах.

У свою чергу, операції з подальшого постачання житла (об`єктів житлового фонду) звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, у випадку, коли після завершення будівництва правовстановлюючі документи на новозбудоване житло оформлюються на підприємство-замовника, а пізніше згідно з договорами купівлі-продажу квартир з фізичними особами переоформлюються на таких фізичних осіб, операцією з першого постачання житла буде вважатися операція оформлення правовстановлюючих документів на замовника. Подальше переоформлення права власності на фізичних осіб в розумінні ПК України, не буде вважатись операцією з першого постачання житла, а тому дана операція звільняється від оподаткування податком на додану вартість.

Судом встановлено, що генеральним підрядником при будівництві житлових будинків, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_8 перша черга; АДРЕСА_8 друга черга; АДРЕСА_27; АДРЕСА_28; АДРЕСА_29; АДРЕСА_30; та АДРЕСА_31 є ТОВ "ДБК Буд Плюс". Правовстановлюючі документи на новозбудоване житло оформлені на позивача, та в подальшому згідно з договорами купівлі-продажу право власності було переоформлено з ОСОБА_1 на фізичних осіб - покупців такого житла.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №000441304 від 03.04.2019.

Що ж стосується податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2019, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість.

Так, у відповідності до пп."а" п.202.1 ст.202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України встановлено обов`язок особи подавати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.161 підрозділу 120 розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем визначено та задекларовано в деклараціях про майновий стан і доходи за 2015 - 2017 роки суму військового збору що підлягає сплаті платником в розмірі 733 922,14 грн., у т.ч.: за 2015 - 162 785,43 грн.; за 2016 - 453 259,53 грн.; за 2017 - 117 877,18 грн.

Відповідачем доведено, та не спростовано позивачем недоплату ОСОБА_1 військового збору в загальній сумі 48 631,48 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про законність податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2019.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подавав податкові декларації про майновий стан і доходи у відповідності до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, як громадянин, в термін - до 01 травня року, що настає за звітним, всупереч вимогам податкового законодавства щодо подання звітності фізичними особами-підприємцями.

У відповідності до п.177.11 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Пунктом 49.18.5 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019 є законним та не підлягає скасуванню.

Щодо донарахування відповідачем для ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд виходив з такого.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску - у 2015 році. У 2016 - 2017 роках ставка єдиного внеску становила 22 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність без державної реєстрації протягом 2015 - 2017 років. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що позивач під час здійснення такої діяльності не отримав прибуток, який би підлягав оподаткуванню.

За таких обставин, позивач зобов`язаний був нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок становить: у 2015 році від 422,65 грн. за місяць, у 2016 році від 704,00 грн., у 2017 році - 704,00 грн.

Проте, відповідачем помилково визначено базу нарахування єдиного внеску в 2015 в розмірі 259 352 грн., в 2016 - 431 550 грн., в 2017 - 498 750 грн., та суму ЄСВ за 2015 - 89 995,12 грн. та штрафну санкцію 35998,05 грн., за 2016 - 94 941,00 грн. та штрафну санкцію 28482,30 грн., за 2017 - 109725 грн. грн. та штрафну санкцію 21945 грн.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

У порушення даної вимоги закону, позивачем не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за перевіряємий період.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення №04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.03.2019, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22 від 29.03.2019 частково не є безпідставними.

Проте, в силу приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність їх Конституції та законами України не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Тобто, суд не може собою підміняти податковий орган та самостійно визначати суму грошового зобов`язання, тоді як контролюючий орган не позбавлений можливості винести належне податкове повідомлення-рішення із врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення №04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.03.2019, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22 від 29.03.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №4 від 29.03.2019 є обґрунтованим та законним.

Згідно з п.16.1.2 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (п.44.1 ст.44 ПК України).

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 ПК України).

Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (п.177.10 ст.177 ПК України).

Всупереч зазначеним вимогам ПК України щодо обов`язковості ведення обліку доходів і витрат, зберігання документів, позивачем не забезпечено дотримання вказаного порядку, внаслідок чого суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019 є обґрунтованим та законним.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем, та враховуючи частковість задоволення позовних вимог, розмір таких судових витрат становить 9576,19 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №4 від 29.03.2019.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-22 від 29.03.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 9576,19 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.