Справа № 520/7674/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 жовтня 2019 р. № 520/7674/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Остропільця Є.Є.,

за участю:

представника позивача - Пономаренка О.О.,

представника відповідача - Єрохіна І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод" (вул. Стадіонна, буд. 1-А,м. Балаклія,Балаклійський район, Харківська область,64200, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська буд. 46,Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Балаклійський ремонтний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2019 р. (форма "Р");

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2019 р. (форма "В4");

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2019 р. (форма "Р").

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки від 15.04.2019 №1261/20-40-14-17-20/08252623. Позивач зазначає, що підприємством на запити відповідача були надані документи щодо підтвердження господарських операцій з контрагентами та додатково надавалися документи під час проведення перевірки, які знайшли своє відображення у акті. Але, на думку позивача, внаслідок неуважного вивчення документів, та упередженості перевіряючих у акті зазначаються хибні висновки, які жодним чином не спростовують реальність господарських операцій. Щодо реальності господарських операцій з контрагентами позивач зазначив, що у взаємовідносинах контрагентами, зазначеними в акті перевірки, відбулися реальні господарські операції, вчинені ДП «БРЗ» з діловою метою, направленою на виконання своїх господарських зобов`язань, які призвели до фактичних фінансових та матеріальних змін. Як зазначає позивач, в результаті здійснення господарських операцій із контрагентами настали реальні зміни у майновому стані платників податків, тому відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, є достовірними.

Від відповідача 29.08.2019 р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що під час перевірки не підтверджено факту реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами, що свідчить про неправомірне формування податкового кредиту позивачем.

Ухвалою суду від 09.08.2019 року прийнято до розгляду адміністративну справу та призначено проведення підготовчого засідання. Протокольною ухвалою суду від 23.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву проти нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що в період з 02.04.2019 р. по 08.04.2019 р. була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод" з питань дотримання податкового законодавства по господарським відносинам з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «Грань», НВФ «Промкомплект» у формі ТОВ, ТОВ «ТД «Інтерелектро», ТОВ «Електрон-Експерт», ТОВ «Слім-Солюшн».

За результатами перевірки складений акт від 15.04.2019 №1261/20-40-14-17-20/08252623. Перевіркою встановлені наступні порушення ДП «Балаклійський ремонтний завод»:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 108167 грн., у тому чи за вересень 2016 року в сумі 8280 грн., лютий 2017 року в сумі 24757 грн., за липень 2017 року в сумі 5909 грн., за жовтень 2017 року в сумі 46015 грн., за грудень 2017 року в сумі 4658 грн., за лютий 2018 року в сумі 944 грн., за квітень 2018 року в сумі 3425 гри., за травень 2018 року в сумі 14179 грн.;

- п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.1. п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2018 року в сумі 7300 грн.;

- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних всього на суму податку на додану вартість у розмірі 47667,50 грн., у тому числі лютий 2018 року на суму 5000,00 грн., за березень 2018 року на суму 42667,50 грн. при реалізації товару іншій особі, реалізацію яких оформлено «покупцю» ТОВ «Слім Солюшн» (код ЄДРІІОУ 41511259);

- п.5 і п.7 П(С)БО 15 «Дохід», п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 42901 грн., у тому числі за ІІІ-й квартал 2018 року на суму 35739 грн., за IV-й квартал 2018 року на суму 7162 грн.

З висновками акту перевірки позивач не погодився та направив заперечення до ГУ ДФС у Харківській області від 26.04.2019 №6/746. (т.2 а.с.83-138, 146-162)

Листом від 14.05.2019 №23681/10/20-40-14-17-13 відповідачем заперечення були відхилені. (т.2 а.с.163-174)

На підставі акту перевірки від 15.04.2019 №1261/20-40-14-17- 20/08252623 відповідачем прийнятті податкові повідомлення-рішення від 17.05.2019 р. (т.2 а.с.76-80):

- №, яким нараховано позивачу ПДВ у розмірі 108167 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 27041,75 грн.,

- № НОМЕР_1 , за платежем податок на додану вартість, яким завищено від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 7300 грн.,

- №, за платежем податок на прибуток сума грошового зобов`язання складає 51481 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 12870,25 грн.

Позивачем, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомлення- рішеннями, було подано скаргу на податкові повідомлення-рішення до ДФС України 23.05.2019 р. (т.2 а.с.175-190)

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26.07.2019 №35700/6/99.99.11.04.0225 у задоволенні скарги було відмовлено. (т.2 а.с.191-197)

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган під час перевірки досліджував дотримання податкового законодавства по господарським відносинам позивача з ТОВ «Промелектроніка», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «Грань», НВФ «Промкомплект» у формі ТОВ, ТОВ «ТД «Інтерелектро», ТОВ «Електрон-Експерт», ТОВ «Слім-Солюшн», та дійшов висновку про нереальність господарських операцій з контрагентами позивача.

З матеріалів справи встановлено, що за замовленням Міністерства оборони України відкрито замовлення комплексного ремонту бойових машин 9А33БМЗ (БМ2); зенітних самохідних установок ЗСУ-23-4 «Шилка»; зенітних самохідних установок 2С6 «Тунгуска»; виробів ЗСУ-23-4М; бойових машин 9А33БМ2 (БМ3); виробів 9А33БМ2; виробів ЗСУ-23-4М; БМ 9А33БМЗ3 (БМ2); зенітних самохідних установок 2С6 «Тунгуска»; ремонт за технічним станом БМ 9А33БМ2 (БМ3) ЗРК «оса-АК»; виготовлення гумовотехнічних виробів, які підлягають обов`язковій заміні. (т.2 а.с.201-218)

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Промелектроніка».

Позивачем за аналізом цін №1 від 12.10.2017 р. зроблено вибір переможця (постачальника) Трансформатора 4 МВТ-1 (кількість - 3 шт.) з обґрунтуванням: ТОВ «Промелектроніка» єдина цінова пропозиція на продукцію. Тендер не відбувся, отримано одну пропозицію від вказаного постачальника, інших пропозицій постачальників на ринку України в інформаційному просторі не знайдено. (т.5 а.с.6)

Аналізом баз даних Головного управління ДФС у Харківській області встановлено, що в липні 2017 року, постачальником ТМЦ ДП «Балаклійський ремонтний завод»: Плавка вставка до запобіжника ПР-2 на 15А на 6А 220В 250 шт., Плавка вставка до запобіжника ПР-2 на 15А на 10А 220В - 220 шт., Плавка вставка до запобіжника ПР-2 на 15А на 15А 220В 125 шт. було НВФ «Промкомплект» у формі ТОВ на загальну суму 2 010,00 грн., у тому числі ПДВ 335,00 грн.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що джерело походження товару, реалізованого на адресу позивача невідоме, а отже неможливий його рух по всьому ланцюгу постачання у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг або реального задекларованого виробництва.

З цього приводу суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем долучені наступні документи на підтвердження реальності господарських операцій:

- Платіжне доручення (т.4 а.с.60, 70, 117, 126, 131, 136, 144, 153, 168, 186, 196, 206, 214, 219, 231, 236, 249)

- Рахунок-фактура (т.4 а.с.61, 71, 118, 127, 132, 137, 145, 154, 169, 187, 197, 207, 215, 220, 232, 237, 250)

- Прибутковий ордер (т.4 а.с.62, 72, 119, 128, 133, 138, 146, 155, 170, 188-189, 198, 208, 216, 221, 233, 238, т.5 а.с.1)

- Видаткова накладна (т.4 а.с.63, 73, 120, 129, 134, 139, 147, 156, 171, 190, 199, 209, 217, 222, 234, 239, т.5 а.с.2)

- Картка складського обліку матеріалів (т.4 а.с.64, 74-76, 121, 130, 135, 140, 148, 157, 191-192, 200, 210, 218, 223, 235, 240, т.5 а.с.4)

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Електрон-Експерт».

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що ДП «Балаклійський ремонтний завод» в жовтні 2016 року, січні, серпні, вересні 2017 року, світні-червні 2018 року документально оформлено придбання у ТОВ «Електрон-Експерт» ТМЦ на загальну суму 496330,80 грн., у тому числі ПДВ 82721,80 грн. (т.2 а.с.248-250, т.3 а.с.1-3)

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надані до суду наступні документи:

- витяги з наказів про відрядження посадових осіб до м. Харків, в яких зазначена мета відрядження - отримання ТМЦ від контрагентів та місто відрядження. (т.3 а.с.34-47)

- товаро-транспортні накладні (т.3 а.с.48)

- сертифікати відповідності (т.3 а.с.49-57)

- платіжні доручення (т.3 а.с.73, 87, 99, 111, 123, 135, 159, 171)

- рахунки на оплату (т.3 а.с.74, 88, 100, 112, 124, 136, 148, 160, 172)

- прибутковий ордер (т.3 а.с.75, 89, 101, 113, 125, 137, 149, 161, 173)

- видаткові накладні (т.3 а.с.76, 90, 102, 117, 141, 162, 174)

- картка складського обліку матеріалів (т.3 а.с.80-81, 118, 130, 142, 154, 166, 178)

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Грань».

Під час перевірки контролюючим органом встановлено, що доставка ТМЦ від ТОВ «Грань» здійснена автотранспортом постачальника, проте до перевірки ДП «Балаклійський ремонтний завод» документи щодо транспортування не надані.

До матеріалів справи позивачем долучені наступні документи на підтвердження реальності господарських операцій:

- Платіжні доручення (т.3 а.с.189)

- Рахунок на оплату (т.3 а.с.190)

- Прибутковий ордер (т.3 а.с.191, 219)

- Видаткова накладна (т.3 а.с.192, 220)

- Картка складського обліку матеріалів (т.3 а.с.193-195, 221-222)

- Акт приймання-передачі товару (т.4 а.с.15)

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Радіосфера».

Як встановлено перевіркою, в період відображений у акті перевірки ДП «БРЗ» здійснило господарські операції з ТОВ «Радіосфера».

Відповідно наданих до перевірки рахунків-фактури відповідачем зроблено висновок про те, що згідно експрес-накладних ТОВ «Нова пошта» ТМЦ у листопаді отримані 09.11.2017 р., 13.11.2017 р., 23.11.2017 р. Прибутковий ордер №660125 від 12.12.2017 р., згідно якого ТМЦ оприбутковано 12.12.2017 р.; №670340 від 04.01.2018 р., згідно якого ТМЦ оприбутковано 04.01.2018 р. Згідно експрес-накладних ТОВ «Нова Пошта» у грудні 2017 р. та січні 2018 р. отримані 11.12.2017 р. та 03.01.2018р. (т.1 а.с.53-56)

Також позивачем надано до суду копії первинних документів, на підтвердження здійснення господарських операцій з зазначеним контрагентом:

- Платіжне доручення (т.1 а.с.59, 73, 78, 92, 104, 124, 129, 134, 142, 149, 168, 186, 203, 212, 224, 231, 238),

- Рахунок-фактура (т.1 а.с.60, 74, 79, 93, 105, 125, 130, 135, 143, 150, 169, 187, 204, 213, 225, 232, 239),

- Прибутковий ордер (т.1 а.с.61, 63, 70, 75, 80, 94, 106, 126, 131, 136, 144, 151, 160, 170, 188, 190, 205, 214, 226, 233, 240),

- Видаткова накладна (т.1 а.с.62, 64, 71, 76, 81, 95, 107, 127, 132, 137, 145, 152, 171, 189, 191, 206, 215, 227, 234, 241),

- Картка складського обліку матеріалів (т.1 а.с.65, 69, 72, 77, 82, 99, 108-110, 128, 133, 138, 146, 153, 161, 172-173, 192, 207, 216, 228, 235, 242).

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «ТД «Інтерелектро».

До матеріалів справи позивачем долучені наступні документи на підтвердження реальності господарських операцій:

- Платіжні доручення (т.4 а.с.27, 35)

- Рахунок-фактура (т.4 а.с.28, 36)

- Прибутковий ордер (т.4 а.с.29, 37)

- Видаткова накладна (т.4 а.с.30, 38)

В матеріалах справи міститься кошторис витрат на замовлення №17021/58 щодо поточного ремонту опалення дільниці з ремонту та налаштування блоків АВС ЦРЗППО, затверджений 06.03.2018, дефектний акт та відомість ресурсів. (т.4 а.с.41-44)

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Слім-Солюшн».

09.02.2018 було відкрито замовлення №1477 щодо проведення передпродажної підготовки насосів №5 з блоком керування (ПБ2.351.001) на підставі листа ТОВ «Слім-Солюшн» від 07.02.2018 р. (т.1 а.с.245)

На підтвердження реальності зазначеної операції позивачем долучено до матеріалів справи наступні документи:

- Рахунок-фактура (т.1 а.с.246)

- Акт приймання продукції, що відремонтовано (т.1 а.с.247)

- Накладна (т.1 а.с.290)

- Прибутковий ордер (т.1 а.с.249)

- Видаткова накладна (т.2 а.с.1)

- Оборотно-сальдова відомість по рахунку (т.2 а.с.9)

- Журнал-ордер і відомість по рахунку, журнал-проводок (т.2 а.с.11-19)

- Квитанція про реєстрацію податкової накладної (т.2 а.с.20, 21).

Щодо виявлених контролюючим органом порушень суд зазначає наступне.

Щодо посилань відповідача на те, що надані позивачем первинні документи не є достатніми доказами фактичного виконання операцій, та спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, суд зазначає.

Висновки про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинні бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції мають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно абз.3 п.2.4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання документу, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, аналізом придбання та реалізації ТОВ «Електрон-Експерт» в розрізі номенклатури товару/послуги згідно з базою «Єдиний реєстр податкових накладних» за період декларування ПДВ грудень 2016 року, січень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень 2017 року, квітень, травень, червень 2018 року з питань здійснення операцій з придбання товарів, та подальшої реалізації, щодо реальності та повноти відображення в обліку контролюючим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з придбання /продажу ідентифікованих товарів у грудні 2016 року, січні, квітні, травні, серпні, вересні, жовтні 2017 ку, квітні, травні, червні 2018 року та з подальшої їх реалізації. Відповідач вважає, що наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не здекларований на папері, у підприємств-контрагентів не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Контролюючий орган під час перевірки зазначив, що відповідно наданих до перевірки подорожніх листів в графі 20 «Найменування вантажу» зазначено «тех.майно», у зв`язку чим підтвердити фактичне перевезення товарно-матеріальних цінностей з м.Харкова не надається можливим.

З цього приводу суд зазначає, що подорожні листи складаються на підтвердження господарських операцій. В графі 20 подорожніх листів відсутня технічна можливість вказати найменування всього майна, яке отримується у відповідності до наказу. Отже, посилання відповідача на відсутність повного переліку майна в подорожніх листах не може бути підставою вважати господарські операції нереальними, оскільки факт здійснення господарської операції підтверджений іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Це ж стосується переліку майна в документах щодо перевезення ТОВ "Делівері" та ТОВ "Нова Пошта", щодо яких відповідач зазначив, що в накладних не зазначено, які саме ТМЦ отримані.

Щодо посилань відповідача на відсутність виробу, на який встановлювалися товаро-матеріальні цінності.

Як зазначає відповідач, до перевірки ДП «Балаклійський ремонтний завод» надано дефектаційні відомості, проте в зазначених відомостях не вказано, на який конкретно виріб було встановлено ТМЦ, які нібито були придбані у контрагентів, не вказано найменування, кількість, причини дефектів та несправностей тощо, у зв`язку з чим не підтверджено доцільність нібито придбаних ТМЦ у контрагента-постачальника.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні дефектаційні відомості, які містять в собі найменування виробу, номер замовлення, серійний номер виробу та інші дані. (т.1 а.с.90, 209, т.2 а.с.70-75, т.3 а.с.82-83, 94-95, 106-107, 120, 132, 144, 156-157, 168-169, 180-181, т.4 а.с.12). Відомість №7-582 «Шифров дефектов и методов устранения дефектов», яка підтверджує відповідні шифри встановлених дефектів надавалася до ГУ ДФС у Харківській області.

Суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, зокрема, щодо того, що відсутні відомості, на який конкретно виріб використовувалися придбані у ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро», оскільки ТМЦ встановлювалися не на виріб, а використовувалися для проведення ремонту системи опалення виробничих приміщень. Зазначені вище первинні документи підтверджують отримання ТМЦ від ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро» та використання їх у господарський діяльності підприємства на проведення поточного ремонту опалення дільниці з ремонту та налаштування блоків АВС ЦРЗППО.

Щодо посилань відповідача на те, що документи щодо транспортування ТМЦ контрагентом позивача не надані до перевірки.

З матеріалів справи слідує, що постачання товару відбулося контрагентом ТОВ «Грань», накладна №160 складена постачальником 08 липня 2016, а оприбуткування відбулося 14 липня 2016 згідно прибуткового ордеру №ПОу-420 від 14.07.2016. Письмових домовленостей, щодо постачання між сторонами не укладалося, кошти сплачувалися лише за ТМЦ.

Товаро-транспортна накладна є документом, який підтверджує послуги перевезення товару, які не замовлялися позивачем та не оплачувались додатково. Спосіб доставки товарів не впливає на сутність господарських операцій.

Суд зазначає, що відсутність товаро-транспортної накладної не свідчить про те, що господарська операція не відбулася реально, так як Хладон 114 НОМЕР_2 був отриманий підприємством, належним чином оприбуткований та використаний у господарській діяльності. Зазначені обставини підтверджуються карткою складського обліку матеріалів та вимогами №572, 283, 706, 744, 759, 829. (т.3 а.с.221-223, 227, 232, 233, 241).

Щодо повноважень ОСОБА_1 .

В акті перевірки відповідач зазначив, що відповідно до наданих до перевірки видаткової накладної не вказана посада ОСОБА_2 , який отримував ТМЦ, у зв`язку з чим порушено ч. 2 ст.9 Закону України про Бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. №996-ХІV.

За правилами абз.3 п.2.5 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Судом встановлено, що для перевірки надавався штатний розпис підприємства та посадова інструкція ОСОБА_1 , журнали реєстрації довіреностей, а також під час перевірки досліджувалися інші первині документи, на яких посада ОСОБА_1 зазначалася. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є агентом з постачання ДП "Балаклійський ремонтний завод", про що зазначено в посадовій інструкції. Призначення на посаду здійснює директор підприємства. Відповідно інструкції, до завдань та обов`язків відноситься, зокрема, одержання за нарядами, заявками та іншими документами товаро-матеріальні цінності. (т.2 а.с.243-247, т.3 а.с. 77-79, 91-93, 103-105, 114-116, 138-140, 151-153, 163-163, 175-177).

Суд зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, відсутність у видатковій накладній посади особи, яка приймала товар є неістотним недоліком первинного документа і не може бути підставою для визнання такої накладної недостовірною, так як видаткова накладна містить достатньо даних та дає можливість ідентифікувати особу, яка отримувала товар.

Щодо реалізації насоса №5 за господарськими відносинами з ТОВ «Слім-Солюшн».

Згідно листа ТОВ «Слім-Солюшн» від 07.02.2018 звернулося до ДП «БРЗ» з проханням реалізувати насос №5 з блоком керування ПБ2.351.001 у кількості 5 одиниць. Як пояснює у позові позивач, на ДП «БРЗ» тривалий час знаходилися на обліку зазначені ТМЦ та не використовувалися у господарській діяльності, листом від 08.02.2018 ДП «БРЗ» повідомило про свою згоду на реалізацію та про вартість майна та направило рахунок від 07.02.2018 №СФ-000006.

У зв`язку з тим, що насоси №5 з блоком керування ПБ2.351.001 тривалий час знаходилися на складському зберіганні 09.02.2018 було відкрито замовлення №1477 щодо проведення передпродажної підготовки. В лютому 2018 за робочими нарядами №№ 1437,1449,1435,1462,1461,1434,1460,1459, 1445, 1436, 38592, 28593, 1477 216, 1477 224, 1477 219, 38595, 38594, 38596, 1477 223, 1477 218, 1477 220, 1477 225, 1477 217, 1477 221, 1477 222 виконана передпродажна підготовка насосів №5 з блоком керування ПБ2.351.001 Також у лютому за вимогами №79, 99, 118, 117, 143, 94, 97, 83, 74, 77 отримувалися ТМЦ на проведення передпродажної підготовки за замовленням 1477, даний факт також підтверджується звітами щодо видачі матеріалів в підрозділ. Згідно акту №3 приймання продукції що відремонтована (відновлено) від 28 лютого 2018 та накладної на задачу №41 за прибутковим ордером 680511 від 28.02.2018 насоси №5 з блоком керування ПБ2.351.001 оприбутковані на складі підприємства, як готова продукція.

Насоси №5 з блоком керування ПБ2.351.001 у кількості 5 штук згідно дозволу №38 зазначені ТМЦ вивезені з території підприємства на автомобілі «Mercedes Sprinter» державний номер НОМЕР_3 . Зазначена операція відображена у бухгалтерському обліку належним чином, згідно чинного законодавства, що підтверджується: звітами про надходження, витрати та залишки ТМЦ за лютий та березень 2018, оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 26, карткою рахунку 36, Журналом-ордером і Відомістю по рахунку 26 Розрахунки з покупцями за період 08.02.18 та 16.03.2018, Журналом-ордером і Відомістю по рахунку 31 Рахунки в банках за 08.02.18 та 16.03.2018, Журналом проводок за 08.02.2018 та за 16.03.2018, квитанціями про реєстрацію податкової накладної за 08.02.2018 (дата попередньої оплати за ТМЦ) та за 16.03.2018 (дата повного виконання зобов`язань за ТМЦ). (т.2 а.с.2-69)

Щодо порушення, встановленого по операціям з ТОВ «Слім Солюшн».

Перевіркою встановлено, що при оформленні первинних бухгалтерських документів, приймаючи до уваги непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності посадових осіб ТОВ «Слім Солюшн», перевіркою не підтверджено реалізацію товару вказаному контрагенту - "покупцю" у зв`язку з чим встановлено заниження позивачем доходів на суму отриманих коштів, не пов`язаних з реалізацією товарів, чим порушено п.5 і п.7 П(С) БО 15"Дохід" п.п.134.1.1 ст.134 ПК України на загальну суму 238338 грн., в результаті не включення до складу інших отриманих від "покупця" грошових коштів за відсутності постачання товарів (податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2019 р.).

Відповідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

В результаті відображення господарської операції з ТОВ «Слім-Солюшн» сума в розмірі 238338 грн. включена до складу доходів від реалізації товарів (робіт, послуг). Отже, заниження податку у визначені податку на прибуток відсутнє.

Відповідач зазначає, що Головним управлінням ДФС у Харківській області отримано протокол допита свідка від 05.05.2018 р. засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ «Слім Солюшн» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності вищевказаного товариства, не здійснював державну реєстрацію, не відкривав розрахункові рахунки в установах банку, документи він не підписував, а тому вони є дефектними, недійсними. Разом з тим, контролюючим органом під час перевірки встановлено, що відповідно видаткової накладної товар отримав ОСОБА_4 ОСОБА_5 відповідно довіреності №2 від 19.03.2018 р., яка підписана керівником ТОВ «Слім Солюшн» ОСОБА_3

Контролюючий орган зазначає, що всі первинні документи по ТОВ «Слім Солюшн» підписані керівником ОСОБА_3 , зі свідчень якого згідно протоколу допиту встановлено, що дані документи він не підписував, отже, контролюючий орган дійшов висновку, що вони є недійсними та дефектними.

Суд зазначає, що правову оцінку показанням свідків у кримінальному провадженні може надати виключно суд в рамках розгляду кримінального провадження та доказове значення може мати лише вирок суду, що набрав законної сили, і який прямо стосується конкретних правовідносин, разом з тим, контролюючим органом не надано вищевказаних доказів. Вироку суду на час розгляду даної справи не існує, отже, відомості з протоколу допиту ОСОБА_3 не можуть бути взяті до уваги в якості доказу.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податків, в даному випадку позивач, не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 по справі № 805/10886/13-а (провадження № К/9901/1424/18) зазначає, що за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов`язання.

Суд зазначає, що господарські операції між ТОВ «Слім Солюшн» та позивачем підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та ТОВ «Слім-Солюшн».

Щодо зазначених у акті перевірки даних щодо діяльності контрагентів, наявності у них матеріально - технічної бази, трудових ресурсів та неможливості встановити ланцюг постачання ТМЦ суд зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі, якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Крім того, судом встановлено, що під час розгляду адміністративної справи №2040/7200/18 від 14.03.2019 р. було встановлено реальність придбання товару НВФ «Промкомплект» у формі ТОВ, який в подальшому реалізовано, у ДП «Балаклійський ремонтний завод». Під час розгляду справи Другий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про реальність господарських операцій. Також суд зазначає, що реальність господарських операцій між ТОВ «ЕЛЕКТРОН-ЕКСПЕРТ» та ДП Балаклійський ремонтний завод за договором поставки №2006/15Х від 20.06.2015р. була встановлена під час розгляду адміністративної справи №820/2395/18 від 26.07.2018 р., яке набрало законної сили 22.10.2018 р.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно тверджень, щодо не підтвердження ланцюга постачання ТМЦ до контрагента, відсутності нерухомого майна, місцезнаходження контрагента тощо, суд зазначає, що підприємство не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

Крім того, вимоги Положення №88 п.2.4 при заповненні обов`язкових реквізитів первинних документів: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа (форми); дату і місце складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового Кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В Постанові Верховного суду від 15.05.2018 р. по справі №0870/9721/12 також зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

У відповідності підпунктом "а" пункту 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищенаведені норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника податку на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни, зокрема і фактичної сплати сум податків до бюджету, постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) контролюючим органом при проведенні перевірки не спростована, а навіть підтверджена (накладні, фактична наявність товару, його використання та отримання поштою тощо). Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у процесі перевірки не встановлені.

На підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано копії податкових накладних, видаткових накладних, акти здачі-приймання виконаних робіт, а також проведено оплату послуг, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких мітяться в матеріалах справи. В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій.

Таким чином, на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов`язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов`язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов`язання з податку на додану вартість, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Отже, твердження відповідача суд вважає безпідставним, оскільки факт постачання та реальності здійснення господарських операцій підтверджений первинними документами наданими позивачем як під час перевірки, так і до матеріалів справи.

У зв`язку з цим дії платника, результатом яких є отримання економічної вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб`єктивною думкою та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

В матеріалах справи відсутні докази наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при дослідженні матеріалів судової справи не виявлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Оскільки позивачем було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбання матеріальних цінностей у контрагентів, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов`язань між сторонами господарських операцій, відповідність господарських операцій видам діяльності позивача, податкові повідомлення-рішення: № від 17 травня 2019 р.; № від 17 травня 2019 р.; № від 17 травня 2019 р., прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 17 травня 2019 р.; № від 17 травня 2019 р.; № від 17 травня 2019 р., прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь Державного підприємства "Балаклійський ремонтний завод" (вул. Стадіонна, буд. 1-А,м. Балаклія,Балаклійський район, Харківська область,64200, ) судові витрати в розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн. 91 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.