Справа № 200/6304/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року справа №200/6304/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року (повний текст складено 21 червня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/6304/19-а (суддя в 1 інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не складення висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та не направленні його розпорядникові бюджетних коштів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити розпоряднику коштів висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 14 березня 2019 року. (арк.справи 3-6).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. Після огляду МСЕК в 2016 року йому було встановлено інвалідність III групи внаслідок поранення отриманого при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. 26.03.2019 року він звернувся до Військового комісаріату Донецької області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності III групи, яке пов`язане з виконання військової служби в Демократичній Республіці Афганістан відповідно до п. 6, ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. 18.04.2019 року він отримав від Донецького обласного військкомату лист № 11/311 від 02.04.2019 р., яким відповідач повідомив, що не готував висновок щодо документів позивача та не передавав документи на розгляд Міністерства оборони України. Своє рішення відповідач обґрунтовує тим, що інвалідність позивачу встановлено понад 3-місячний термін після звільнення зі служби.

Позивач вважав, що відповідачем було прийнято протиправне рішення щодо не підготовки висновку стосовно документів та заяви позивача та не передачі документів та заяви позивача до Міністерства оборони України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 200/6304/19-а адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не складення висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та не направленні його розпорядникові бюджетних коштів та зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ) направити розпоряднику коштів висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 14 березня 2019 року. (арк.справи 79-82).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк.справи 94-99).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем не подано документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), а подані документи не дозволяють встановити жодної причини та обставини отримання поранення. Відтак неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

В той же час, заявник апеляційної скарги вважає, що позивач не дотримався вимог п..4.8 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, та не скористався допомогою відповідача в оформленні документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

ОСОБА_1 у період з 21.04.1982 року по 27.10.1983 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан що підтверджується довідкою №13/06 від 27.02.2019 (а.с. 14-16).

Згідно із витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1070 від 26.04.2013 року, поранення (контузія) та захворювання позивача пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

Згідно довідки МСЕК АВ №0602355 від 03.11.2016 року з 01.10.2016 року позивачу встановлена IIІ група інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.12).

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_2 , позивач є інвалідом війни 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні інвалідів війни (а.с. 10).

26.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою від 14.03.2019 року про виплату одноразової допомоги (а.с. 48).

До вказаної заяви було додано копії документів, зокрема: посвідчення інваліда ІІІ групи НОМЕР_2 , довідки МСЕК серія АВ № 0602355 від 12.10.2016 року, витягу з протоколу ЦВЛК№ 1070 від 26.04.2013 року, висновку спеціаліста № 2097/ж від 18.08.2016 року, довідки Кальмусько-Нікольського об`єднаного районного комісаріату № 13/06 від 27.02.2019 року, архівної довідки з Центрального архіву Міністерства оборони РФ філіалу військово-медичних документів м. Санкт-Петербург № 6/3/1-738 від 30,05.2013 року, довідки про відкриття рахунку в банку, паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Листом Донецького обласного військового комісаріату № 11/311 від 02.04.2019 року, з посиланням на п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975), позивачу повідомлено, що у зв`язку з неповним комплектом документів зробити висновок щодо можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги, тому підстав для направлення документів до департаменту фінансів Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги відсутні (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав достатні і належні документи, які зазначені в п.11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.

Колегія суддів зазначає, що спірним в межах даної справи правомірність дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови в наданні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону України від 04.04.2006 р. № 3597-IV, чинній з 10.05.2006 р. по 01.01.2007 р., вперше законодавчо передбачено державне страхування і виплати в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та призваних на збори військовозобов`язаних.

Зокрема, встановлено, що у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності (частина третя статті 41 Закону).

Військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності за умов, передбачених частиною третьою цієї статті, виплачується одноразова грошова допомога в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" (частина четверта статті 41 Закону).

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України від 20.12.1991 р. № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України від 03.11.2006 р. № 328-V, чинній з 01.01.2007 р. по 01.01.2014 р., у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 16 цієї редакції Закону передбачалось, що в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Законом України від 04.07.2012 р. № 5040-VI статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції, яка була чинною з 01.01.2014 р. по 01.01.2017 р.

Цією редакцією статті 16 Закону вже були передбачені наступні умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям:

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підпункт 4 пункту 2 статті 16 Закону);

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (підпункт 5 пункту 2 статті 16 Закону);

- у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності (підпункт 7 пункту 2 статті 16 Закону);

- у разі отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності (підпункт 8 пункту 2 статті 16 Закону).

Таким чином, законодавець у різні періоди по-різному визначав підстави та умови виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, в тому числі залежно від виду військової служби (строкова, кадрова, за контрактом, навчання тощо), обставин отримання військовослужбовцями поранення чи захворювання (під час виконання обов`язків військової служби або під час проходження ними військової служби), зі встановленням інвалідності або без встановлення такої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, яка набрала чинності з 01.01.2014 р., затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 постанови Уряду від 25.12.2013 р. № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499 (далі - Порядок № 499), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 р. № 1331;

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Порядку № 975 та абзацом шостим підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 передбачено виплату різниці в сумі одноразової грошової допомоги в разі встановлення вищої групи інвалідності, що свідчить про те, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці МСЕК про первинне встановлення інвалідності.

Дані правовідносини також врегульовані Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 530).

Згідно із п. 4.8 Положення № 530, висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.12-13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз вищезазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

При цьому, на відповідача покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом, із викладенням свого судження стосовно того має чи немає особа права на отримання зазначеної допомоги, та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що відповідач не наділений повноваженнями на залишення таких заяв без реалізації (зупинення розгляду, повернення) якщо вважає, що подані заявником документи не дають можливості зробити висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги. В разі отримання не всіх документів, відповідач, відповідно до п. 4.8 Положення № 530, може надати допомогу заявнику в їх оформленні, проте це не звільняє його від обов`язку у 15-денний строк з дня реєстрації всіх поданих позивачем документів, направити їх до Департаменту фінансів Міністерства оборони України разом із відповідним висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку Донецький обласний військовий комісаріат не направляв заяву позивача та додатні до неї документи до Міністерства оборони України, а самостійно прийняв рішення про недостатність наданих ним документів для вирішення питання щодо призначення допомоги.

Разом з тим Порядок не надає Донецькому обласному військовому комісаріату повноважень відмовляти у направленні висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з надходженням заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідач зобов`язаний був у 15-денний строк з дня реєстрації документів подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додати відповідні документи.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Також колегія суддів зазначає, що є передчасними висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України, до компетенції якого віднесено прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, яке не є відповідачем у даній справі.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо застосування ч. 2 ст. 9 КАС України та визнання протиправним та скасування листа-відмови відповідача щодо не направлення документів позивача на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не підготовки висновку та не направлення документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України та зобов`язання відповідача в 15-денний строк подати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу та заяву з документами позивача подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 р.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 200/6304/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 200/6304/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць