Справа № 759/10003/19
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10003/19

пр. № 2-а/759/301/19

01 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Поліцейського роти №6 батальйону №2, Полку №1, Управління Патрульної поліції ц м. Києві Капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського роти №6 батальйону №2 полку №1 Управління Патрульної поліції, капрала поліції, ОСОБА_3 від 24.05.2019 серія НК №702392 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 24.05.2019 поліцейським було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнено позивача до адміністративної відповідальності до якого застосовано штраф у розмірі 255 грн 00 коп., однак позивач вважає, що вказана постанова є безпідставною необґрунтованою та такою, що складне з порушенням вимог норм чинного законодавства, оскільки поліцейським було порушено право позивача можливість ознайомлення з доказами вчинення адміністративного правопорушення, поліцейський порушив право позивача щодо подання клопотання про відкладення розгляду справи, а також відповідачем у постанові не наведено належних та допустимих доказів того, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, не було відібрано пояснення у свідків, що знаходилися в автомобілі, не ознайомив з фото чи відеофіксацією, яке доводить вину позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 15).

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Представник відповідача по справі 10.07.2019 подав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі (а.с. 19-26).

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 24.05.2019 серії НК №702392 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Lexus» номерний знак НОМЕР_1 о 14 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. М. Грінченка, 2 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 13 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим п. 1.1 ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР.

Пунктом 1.9 ПДР, визначено, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР, та має право вимагати в особи пред`явлення нею документів у випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону.

Відповідно до п. 8.5 та розділу 34 ПДР лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 (подвійну суцільну лінію) забороняється перетинати як для виконання обгону, так і для виконання повороту ліворуч або розвороту.

Розмітку 1.3 застосовують для розділення транспортних потоків протилежних напрямків (осьова лінія) на дорогах, що мають чотири і більше смуг руху в обох напрямках, згідно п. 7.2.3 ДСТУ 2587:2010.

Згідно зі ст. 6, ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, під час патрулювання Солом`янського району м. Києва, відповідач у складі екіпажу Рубін-951 (ОСОБА_2 , ОСОБА_3), стали свідками того, як транспортний засіб «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , виїжджаючи з прилеглої території на вул. М. Грінченка, виконав поворот ліворуч, перетинаючи при цьому подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, що вбачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського (а.с. 25).

Враховуючи, що підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснена відповідачем у відповідності до ст. 278 та ст. 279 КУпАП, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, Постанову винесено у присутності позивача, роз`яснено всі його права, згідно із ст. 268 КУпАП.

Позивачу та свідкам, які знаходилися в автомобілі, інспектором, що вбачається із долученого відеозапису, було запропоновано надати пояснення про адміністративне правопорушення, однак останні зауважили що подібні дії будуть вчинятися в суді, без надання таких доказів на місці вчинення правопорушення, що також підтверджується відеозаписом нагрудної камери поліцейського.

Скориставшись визначеним у ст. 268 КУпАП правом, позивач, заявив клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на можливість скористатися юридичною допомогою адвоката, чи іншого фахівця у галузі права. Позивача не було позбавлено права скористатися такою правовою допомогою на місці розгляду справи, що вбачається із відеозапису, йому була надана можливість під час розгляду справи реалізувати таке право у телефонному режимі, чи іншим способом визначеним законом. Разом з тим, враховуючи повноваження працівників патрульної поліції, до яких не входить забезпечення надання особі такої допомоги, у клопотанні про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Позивач ознайомився із даною постановою, поставив свій підпис та отримав копію даного рішення.

Разом з тим, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою. Така позиція визначена у рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №750/14111/18 від 25.02.2019.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» завданням працівник поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, при розгляді справи суд не знайшов факту підтвердження неправомірних дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, правомірності винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 251, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 90, 160,173-182, 192-229, 243, 246, 250 КАС України,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського роти №6 батальйону №2, Полку №1, Управління Патрульної поліції ц м. Києві Капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його прологошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 04.10.2019.