Справа № 132/3610/16
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 132/3610/16

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

09.10.2019 року

В складі: головуючого - судді: Воронюк В.А.

при секретарі Блащук Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шимотюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов?язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Калинівський ЕЗДМ», Державне підприємство «45 Експериментальний механічний завод», Публічне акціонерне товариство «Корделівський обласний міжгосподарський комбікормовий завод»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Калинівський ЄЗДМ», ДП «45Експерементальний механічний завод», ПАТ «Корделівський обласний міжгосподарський комбікормовий завод» про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, просив зобов"язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 03.10.2016 року та виплачувати її , а також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року до участі у справі, в якості правонаступника відповідача залучено Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області.

В обгунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до записів в його трудовій книжці, він має трудовий стаж не менше 25 років, з яких він працював: в період з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року працював електрозварником в ТОВ «Калинівський ЄЗДМ»; з 23.10.1981 року по 19.03.1984 року працював електрозварником в ДП «45 Експерементальний механічний завод»; з 04.08.2014 року по 03.10.2016 року працював електрогазозварником в ПАТ «Корделівський обласний міжгосподарський комбікормовий завод». У зв"язку з чим його загальний трудовий стаж, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, становить 9 років 8 місяців.

Враховуючи наявність спеціального трудовго стажу він 03.10.2016 року звернувся до відповідача про призначення пенсії на пільгових умовах. Проте відповідач відмовив йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи тим, що він не надавв пільгову довідку про підтвердження пільгового стажу роботи, а тому йому зарахували до пільгового стажу роботи лише 4 роки 03 місяці та 24 дні.

Вважає дану відмову протиправною, оскільки працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Тому, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Право на пенсію згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, тому він звернувся за призначенням пенсії до відповідача, так як йог загальний трудовий стаж становить понад 25 років, стаж роботи на посадах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 9 років 8 місяців.

Таким чином, вважає відмову відповідача неправомірною, яка не відповідає чинному законодавству України, та порушує його права на пенсійне забезпечення, а тому має бути визнана незаконною.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шимотюк О.В., в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого заперечення № 812/09-35 від 03.07.2019 року відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог та справу розглянути без участі представника управління. Так в своєму запереченні відповідач посилається на постанову Верховного суду України від 08.04.2018 року по даній справі де зазначалось, що судами першої та апеляційної інстанції не було розгянуто питання щодо проведення атестації робочих місць у періоди, які позивач просить зарахувати до пільгового стажу починаючи з 21 серпня 1992 року. А також на постановуКалинівського районного суду Вінницької області від 10.03.2016 року по справі № 132/252/16-а, яка набула законної сили 20.03.2016р., із якої вбачається, що заперіод роботи позивача на посаді електрозварювальника 6 розряду в Калинівському експериментальному заводі деревинних матеріалів з 16.11.1984р. по 02.04.1990року, з 30.07.2010 року по 04.01.2011 року, з 01.06.2011р. по 17.12.2012року атестація не і проводилась, що підтверджується довідкою № 14 від 26.08.2015р. виданою ТОВ Калинівський ЕЗДМ. В постанові від 03.04.2018року Верховного суду України по даній справі, зазначено, що за період, який просить позивач, атестація не проводилась.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункт)' "б" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу позивачу ОСОБА_1

Представник ТОВ «Калинівський ЄЗДМ» в підготовче засідання надав заяву про відмову позивачу в задоволенні позову, так як він не працював на підприємстві газоелектрозварювальником, при цьому надав копію особової картки ОСОБА_1 та пояснив, що інших підтверджуючих документів відносно ОСОБА_1 за період роботи з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року не збереглося. В подальшому в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Представник ДП «45Експерементальний завод» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Представник ПАТ «Корделівський обласний міжгосподарський комбікормовий завод» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Відповідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи в її відсутність. Відповідно судовий розгляд справи при таких обставинах здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , в період з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року працював електрозварником в ТОВ «Калинівський ЄЗДМ»; з 23.10.1981 року по 19.03.1984 року працював електрозварником в ДП «45Експерементальний завод»; з 04.08.2014 року по 03.10.2016 року працював електрогазозварником в ПАТ «Корделівський обласний міжгосподарський комбікормовий завод», що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Трудовий стаж позивача, що дає право на пільгову пенсію, становить 9 років 8 місяців. Загальний стаж роботи позивача складає понад 25 років.

Після досягнення 57-ти річного віку позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду в Калинівському районі Вінницької області з заявою про призначення пенсію за віком на пільгових умовах. Для призначення пенсії ним були подані відповідні документи. Листом управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області № 257/08-18 від 02.11.2016 року, йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що відсутні умови для призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме неможливо підтвердити стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки на підприємстві не проводилась атестація робочих місць та позивачем не надано пільгової довідки з ТОВ «Калинівський ЄЗДМ».

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII «громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом».

Стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/1 1731, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 920 від 05.07.2006 року.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись в випадках неправильного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Відповідачем не доведено наявність будь-яких зауважень до оформлення змісту чи правильності наявних у трудовій книжці відомостей, щоб викликали сумнівів щодо достовірності відомостей трудової книжки та як наслідок підстав не брати їх до уваги.

Разом з тим, відповідачем надано до суду ряд документів, які на його думку спростовують відомості про наявний у позивача пільговий стаж зазначені у трудовій книжці, а саме довідки № 21 від 29.05.2017 року виданої Калинівським ЕЗДМ про невідповідність посади позивача посадам зазначеним в Списку № 2 та інших, що містять відомості про період роботи позивача після 1992 року.

Проте законодавчо визначений механізм підтвердження пільгового стажу у випадку відсутності такого підтвердження за допомогою трудової книжки, незалежно від причин такого, передбачає необхідність наявності відповідних первинних документів, на підставі яких можна спростувати або підтвердити записи трудової книжки та як наслідок право особи на пільгову пенсію.

У випадку необхідності підтвердити дані трудової книжки необхідний певний обсяг відповідних первинних документів та уточнюючих довідок з необхідним обсягом інформації, таких як книги наказів, особистої картки Т -2, довідок про розмір заробітної плати, відповідних наказів та ін., однак в свою чергу і для того щоб спростувати вже наявні записи у трудовій книжці потрібен аналогічний обсяг таких документів.

Відповідно матеріалам справи будь-яких відомостей, що можуть спростувати дані трудової книжки такі документи не містять та не стосуються спірного періоду.

Разом з тим, судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 від 20.02.1980 року містить всі необхідні записи про період роботи з 16.11.1984 року по 01.04.1990 рік та підпадає під дію Списків 1956 року.

Згідно Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільговому розмірі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 передбачені газозварники та їх підручні, а також електрозварники та їх підручні.

Відповідно до Порядку застосування Списків №1 і Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005 року, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умовами підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, суд визнає, що робота позивача електрозварника в ТОВ «Калинівський ЄЗДМ», була віднесена до пільгового стажу за Списком №2 1956 року, а тому до пільгового стажу позивача зараховується весь період роботи на цій посаді з 16.11.1984 року по 01.04.1990 рік.

Стаж роботи позивача на вказаній посаді, підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 від 20.02.1980 року, записи № 11-15. (а.с. 17-19).

Крім того, з огляду на положення ч. 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, суд дійшов висновку, що обов`язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а у випадку її не проведення або неякісного проведення, або не передачі матеріалів атестації робочих на зберігання до архіву - відповідальність несуть керівники таких підприємств, установ організацій, а не особи, що на них працюють (працювали). Для призначення пенсії має значення лише стаж роботи та факт того, що особа займала конкретні посади

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Непроведення атестації робочих місць з вини адміністрації чи відсутність даних про атестацію робочого місця не може бути підставою для позбавлення позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Проте до 1990 року не вимагалось проведення атестаціїї робочих місць.

Таким чином посилання відповідача на те, що ненадання пільгової довідки та не проведення атестації робочих місць є підставою для не зарахування періоду роботи позивача до пільгового стажу є неправомірним та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки ненадання пільгової довідки та не проведення атестації не є виною працівника, а для призначення пенсії має значення лише стаж роботи та факт того, що особа займала конкретні посади.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювати до введення в дію цього Закону на роботах, передбачених Списками згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до вимог, встановлених раніше діючим законодавством.

Оскільки ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має загальний трудовий стаж понад 25 років, з них пільговий стаж по Списку № 2 становить більше 9 років і 8 місяців, в тому числі з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року, де працював електрозварником в ТОВ «Калинівський ЄЗДМ`то відповідно позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Суд не може прийняти до уваги доводи викладенгі у Постанові Верховного Суду від 03.04.2018 про те, що судами не встановлено чи проводилась атестація робочих місць, що дає право до зарахування пільгового стажу у період з 21 серпня 1992 року , так як ця вимога не є предметом спору, позивач у позові просить зарахувати до пільгового стажу період роботи з шкідливими умовами з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року, де він працював газоелектрозварником в ТОВ «Калинівський ЄЗДМ», що дає йому право на отримання пенсіїї на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку .

В підготовчому засіданні представник ТОВ «Калинівський ЄЗДМ» надав особову картку на ОСОБА_1 в підтвердження того , що ОСОБА_1 , на підприємстві ТОВ «Калинівський ЄЗДМ» газоелектрозварником в оспорюваний ним період не працював. Накази, які зазначені в трудовій книзі ОСОБА_1 про підтвердження роботи газоелектрозварником , на підприємстві відсутні.

Суд критично відноситься до даного доказу та не може прийняти його до уваги, оскільки дана особова картка була складена 8 жовтня 2007 року, в ній ж є запис, що ОСОБА_1 прпацював з 18.04.1984р слюсарем по газовому господарству. ОСОБА_1 просить зарахувати до пільгвого стажу період роботи з шкідливими умовами з 16.11.1984 року по 01.04.1990 року, даний період роботи зафіксований у трудовій книжці ОСОБА_1 , яка є основним документом для подання в органи пенсійного фонду для призначення пенсії.

Як було зазначено вище, що записи в трудовій книжці позивача жодних виправлень чи підчисток не містять, тому у суда не викликають сумніву у їх достовірності.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до суб`єкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24, ст. 46 Конституції України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституцією України.

Згідно ч.1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці , пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку , передбаченого сти. 12 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловіки ,і за кожні 2 роки такої роботи - жінки .

Таким чином суд вважає, що у позивача виникло право у призначені пільгової пенсії в зв`язку із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 зазначеного Закону , яке він набув після 03.10.2016 року, коли йому виповнилось 57 років.

Враховуючи викладене та аналізуючи приведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.11,17,71,94,122,158-163, КАС України, ст. 46 Конституції України, п."б" ч.1 ст.13, ст.ст. 62,100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільнових умовах з 03.10.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення буде виготовлено 17.10.2019.

Суддя В.А. Воронюк

Дата документу 09.10.2019