Справа № 310/4125/19
Суддя: Білоусова О. М.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/4125/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання - Шевченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від імені яких діє адвокат Корнієнко Максим Олександровича до командира катеру морської охорони ВG 114 Маріупольського загону морської охорони старшого мічмана Зікранець Олександра ОСОБА_5 про визнання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасування їх,

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Маріупольського загону морської охорони 11.05.2019 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення РУМО №125789, РУМО №125791, РУМО №125787, РУМО №125784 відповідно за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.202 КУпАП а саме: «10.05.2019 о 20.30 у складі осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пересувалися на маломірному судні в Азовському морі, в межах контрольованого прикордонного району без документів, що посвідчують особу, чим порушили вимоги п.7 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2018 №1147».

У подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 були викликані на 24 травня 2019 року на 15-00 годин до місця дислокації Маневреної групи катерів морської охорони, Бердянська коса, вул. Макарова, пантон «Титан», де і відбувся розгляд вказаних протоколів.

Після розгляду справи з копії постанов їм не були вручені одразу після розгляду справ, а були надіслані поштою, та отримані позивачами відповідно 01.06.2019 03.06.2019 року.

Провину у скоєні вказаного адміністративного правопорушення позивачі не визнають, з підстав викладених у позові. Просили суд постанови про накладення адміністративного стягнення визнати протиправними та скасувати.

У судове засіданні позивачі, їх представник не з`явилися, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі адвоката Корнієнко М.О., в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити (а.с. 60).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 36, 39, 59), надав до суду відзив на адміністративний позов (а.с. 41-56) та просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи надані у справі докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п.7 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2018 №1147 громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно з п.2 вказаного Положення документ, що посвідчує особу: для громадян України - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

Як встановлено судом, під час адміністративного затримання в якості документу, що посвідчує особи, позивачами було надано посвідчення рибалок, видане ФОП ОСОБА_6 , що має всі необхідні реквізити для документу, що посвідчує особу, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі, однак вказані документи безпідставно не було прийнято відповідачем до уваги.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №992 від 25.11.2015 Про затвердження Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України посвідчення рибалки - документ, виданий користувачем водних біоресурсів, який засвідчує особу рибалки.

Судом встановлено, що в наявності, були документи що посвідчують право на керування маломірним судном, що також мають ознаки документу що посвідчує особу, так як має фотокартку, в ньому зазначено прізвище ім`я та по батькові особи, що засвідчено печаткою державного органу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що особи позивачів були засвідчені належним чином. Крім того, протоколи містить записи в графі документ, що засвідчує особу «паспорт громадянина України» з відповідними серіями та номерами, що свідчить про посвідчення особи позивачів на момент складання протоколів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина першастатті 129 Основного Закону України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C.G. andOthers v. Bulgaria, заява № 1365/07, пункт 39), «ОлександрВолков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine, заява № 21722/11, пункт 170).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява№ 20372/11, пункт 65).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Рада України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04

Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та Законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини, справи викладені в позовній заяві є послідовними та не спростовані доводами відповідача.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2019 року відповідача - командира катеру морської охорони ВG 114 Маріупольського загону морської охорони старшого мічмана Зікранець ОСОБА_7 зобов`язано надати до початку розгляду справи по суті матеріали справи про притягнення позивачів до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 72-76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Докази суду надають учасники справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Оскільки доказів правопорушення відповідачем суду не надано, за таких обставин суд вважає, що не можливо встановити наявність правопорушення в діях позивачів.

А отже оспорювані постанови не можливо вважати правомірними, також, оскільки під час прийняття їх не дотримані всі необхідні вимоги ст.ст. 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, що суперечить ст. 2 КАС України.

За таких обставин, постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягають скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивачів складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 139 КАС України, ст. ст. 251, 258,280,283 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від імені яких діє адвокат Корнієнко Максим Олександровича до командира катеру морської охорони ВG 114 Маріупольського загону морської охорони старшого мічмана Зікранець ОСОБА_7 про визнання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та їх скасування - задовольнити.

Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Командира катера морської охорони BG 114 Маріупольського загону морської охорони старшого мічмана Зікранець Олександр Степанович за № 125784 від 24 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 від 24 травня 2019 року відносно ОСОБА_4 , № НОМЕР_2 від 24 травня 2019 року відносно від ОСОБА_3 , № НОМЕР_3 від 24 травня 2019 року відносно ОСОБА_2 про притягнення вказаних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн. визнати протиправними та скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова