Справа № 200/11294/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. Справа№200/11294/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що з 17.09.2011 року їй призначено пенсію за віком.

У 2018 році після чергового перерахунку пенсії її розмір зменшився, у зв`язку з тим, що до її трудового стажу не було зараховано період роботи з 01.02.1995 року по 09.09.1996 року у ТОВ «Альянс» ЛТД м. Дзержинська через те, що в трудовій книжці, на думку відповідача, є виправлення місяця в даті звільнення з роботи та в даті наказу про звільнення з роботи. Про вказані обставини дізналася з відповіді відповідача від 14.08.2019 року №226/к-01-01-06 на своє звернення.

Вважала такі дії відповідача протиправними, оскільки жодних помилок в трудовій книжці немає, записи в трудовій книжці зроблені дещо неакуратно, проте, вважала, що це не є підставою не зарахування даного періоду до трудового стажу. Крім того, вказаний період роботи протягом восьми років (з часу призначення пенсії) відповідачем зараховувався до її стажу, і якихось сумнівів не виникало.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними просила:

- визнати неправомірною відмову Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у зарахуванні до трудового стажу періоду її роботи з 01.02.1995 року по 09.09.1996 року у ТОВ «Альянс» ЛТД при нарахуванні її пенсії;

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок її пенсії, зарахувавши до трудового стажу період роботи на ТОВ «Альянс» ЛТД з 01.02.1995 року по 09.06.1996 року.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що 21.10.2011 року позивачу з 17.09.2011 року призначено пенсію за віком, при цьому період роботи з 01.02.1995 року по 09.06.1996 року не був зарахований до страхового стажу у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення з роботи має місце виправлення, при цьому довідку, що підтверджує роботу, надано не було. Окреме рішення щодо такого не зарахування не приймалося. Про вказані обставини позивачу було відомо ще у жовтні 2011 року, що підтверджується її заявою від 21.10.2011 року, де позивач власноруч написала про ознайомлення з не зарахуванням до страхового стажу вказаного періоду роботи. Тому вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Із заявами про зарахування спірного періоду до трудового стажу на підставі показань свідків, або із заявою про перерахунок пенсії позивач не зверталася. Заява позивача від 31.07.2019 року про зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу розглянута на підставі Закону України «Про звернення громадян». Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.09.2011 року перебуває на обліку у Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (який на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821 є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області та Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області) як отримувач пенсії за віком (протокол про призначення пенсії від 21.10.2011 року №15/846 за заявою від 21.10.2011 року).

При призначенні пенсії до її трудового стажу не було зараховано до подання підтверджуючих документів період роботи на ТОВ «Альянс» ЛТД з 01.02.1995 року по 09.06.1996 року у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення з роботи має місце виправлення, при цьому довідку, що підтверджує роботу, надано не було.

Рішення з цього питання відповідачем не приймалося.

Про вказані обставини позивач дізналася 21.10.2011 року, що підтверджується її заявою від 21.10.2011 року, де вона написала, що ознайомлена про таке не зарахування.

31.07.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування вказаного періоду до стажу її роботи.

Заява позивача розглянута на підставі Закону України «Про звернення громадян» і на неї надана відповідь від 14.08.2019 року №226/к-01-01-06, в якій зазначалося, що період роботи з 01.02.1995 року по 09.09.1996 року не зарахований до стажу, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення з роботи має місце виправлення, при цьому довідку, що підтверджує роботу, надано не було.

Фактично позивачу за результатами розгляду її заяви від 31.07.2019 року відмовлено в зарахуванні спірного періоду роботи до її трудового (страхового) стажу.

Судом досліджено оригінал трудової книжки позивача та встановлено, що в ній містяться наступні записи:

01.02.1995 року - позивач прийнята на роботу продавцем ООО «Альянс» ЛТД м.Дзержинська (наказ від 01.02.1995 року №4);

09.09.1996 року - звільнена за власним бажанням (наказ від 09.09.1996 року №18).

Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Орган Пенсійного фонду України не зарахував спірний період роботи з 01.02.1995 по 09.09.1996 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення з роботи має місце виправлення, при цьому довідку, що підтверджує роботу, надано не було.

З самої назви та безпосередньо з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом досліджено оригінал трудової книжки позивача та встановлено, що в ній чітко зазначені відомості щодо роботи позивача у спірний період, містяться посилання на накази про прийняття на роботу і про звільнення з роботи, вказаний період роботи завірений підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, де працювала позивач.

Записи в трудовій книжці щодо спірного періоду зроблені з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58.

Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить, як помилково зазначав відповідач.

Крім того, суб`єктом владних повноважень не враховані положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період до трудового стажу, посилаючись на наведені ним обставини та відсутність уточнюючої довідки.

Оскільки підстави для незарахування цього періоду до страхового (трудового) стажу при призначенні пенсії були відсутні, тому відповідач зобов`язаний був виправити таку помилку, розглядаючи заяву позивача від 31.07.2019 року, з якою позивач пов`язувала позовні вимоги в даній справі.

З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправними таких дій відповідача із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.07.2019 року із зарахуванням до її трудового (страхового) стажу спірного періоду роботи (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії.

В поданій позивачем заяві питання про перерахунок пенсії позивачем не ставилося, і відповідно, відповідачем не вирішувалося.

Разом з тим, зарахування органом Пенсійного фонду України певного періоду роботи до страхового стажу є підставою для подальшого проведення перерахунку пенсії пенсіонера.

Доказів того, що після такого зарахування перерахунок пенсії не буде проведено, і відповідно, будуть порушені права позивача, до суду не подано.

Захист непорушених прав на майбутнє, про що просив позивач в цій частині, не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення таких позовних вимог як передчасних - відсутні.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом є неприйнятними, оскільки спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі відповіді відповідача від 14.08.2019 року №226/к-01-01-06 на заяву позивача від 31.07.2019 року, і шестимісячний строк звернення до суду з позовом з дня отримання вказаної відповіді позивачем дотримано.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька обл., вул. Дружби, 22, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.02.1995 року по 09.06.1996 року до її трудового (страхового) стажу.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2019 року із зарахуванням періоду роботи з 01.02.1995 року по 09.06.1996 року до її трудового (страхового) стажу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька обл., вул. Дружби, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 (тридцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 21 жовтня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда