Справа № 813/1475/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7065/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запотічного І.І.,

суддів - Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання - Мельничук Б.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_2 - адвоката Гриньо Михайла Івановича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (суддя Гулкевич І.З., ухвалене о 16:11 год. в м. Львові, повне судове рішення складене 06.06.2019 року) у справі № 813/1475/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, голови Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Буняка Степана Остаповича про визнання протиправними і скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Мостиської районної державної адміністрації Львівської області (далі - Мостиська РДА, райдержадміністрація, відповідач 1), голови Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Буняка Степана Остаповича (далі - голова Мостиської РДА, відповідач 2) просила: визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2» та від 09.03.2017 року № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновити її на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської РДА; зобов`язати Мостиську РДА упродовж 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до її трудової книжки; стягнути з Мостиської РДА на її користь середньомісячну зарплату за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 102500,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржили позивач та її представник з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зазначають схожі доводи, зокрема, такі. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала п`ятьма основними доводами а саме: відповідачі пропустили строк притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення; закриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_2 26.12.2016 року та відкриття цього ж дня нового дисциплінарного провадження, що суперечить вимогам законодавства; заміна замка у її службовому кабінеті, що свідчить про недопуск до робочого місця; пакет документів від 17.05.2016 року на її звільнення і дві незаконні догани, які передували даному пакету, свідчать про упереджене ставлення і переслідування керівництва Мостиської РДА з метою наступного звільнення із займаної посади; невидача роботодавцем трудової книжки після звільнення у встановлений законом строк. Також апелянти наголошують, що позивач з 21.06.2016 року перебувала на лікуванні, однак в зв`язку з протиправними діями працівників медичної установи не був оформлений листок непрацездатності, з приводу чого вона зверталась до правоохоронних органів. Однак суд першої інстанції не надав даним доводам належної оцінки, не дослідив належним чином письмові докази, якими ці доводи підтверджуються, що призвело до неповного і неправильного встановлення фактичних обставин справи. Водночас, на переконання апелянтів, ці докази у повній мірі підтверджують протиправність рішень відповідачів про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани та звільнення з державної служби.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що оскаржене рішення є законним та обґрунтованим, а доводи позивача, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційних скарг з підстав, викладених у ній, просили апеляційні скарги задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційних скарг з підстав, викладених у відзиві на неї, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської РДА з серпня 2007 року.

Розпорядженням голови Мостиської РДА Буняка С.О . від 20.01.2017 року № 6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » позивачу було оголошено догану за прогул без поважних причин.

Також розпорядженням голови Мостиської РДА Буняка С.О. від 09.03.2017 року № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_2 » позивача було звільнено з посади за прогул без поважних причин, що вчинений систематично (повторно протягом року).

Не погоджуючись із зазначеними розпорядженнями, ОСОБА_2 оскаржила їх до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені розпорядження голови Мостиської РДА є правомірними і обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (Закон № 889-VIII) (тут і далі - в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) державний службовець зобов`язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Види дисциплінарних проступків, за які накладаються дисциплінарні стягнення, визначені частиною 2 вказаної статті, серед яких пунктом 12 передбачено такий вид дисциплінарного проступку як прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частиною 3 цієї статті встановлено строки, протягом яких державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме протягом шести місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, але не пізніше одного року після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Аналогічна норма передбачена ч. 5 ст. 74 Закону № 889-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

При цьому, частинами 2-5 даної статті передбачено які види дисциплінарних стягнень застосовуються чи можуть бути застосовані за конкретні дисциплінарні проступки.

Так, частиною 3 вказаної статті визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

А згідно з частиною 5 цієї статті звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі, зокрема, вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Отже, відповідно до змісту наведених норм дисциплінарним проступком є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

При цьому, статтями 65 і 66 Закону № 889-VIII визначено види дисциплінарних проступків, види дисциплінарного стягнення, строки їх накладення, а також які види дисциплінарних стягнень застосовуються чи можуть бути застосовані за конкретні дисциплінарні проступки.

Також згідно з нормами ч. 2 ст. 68 Закону № 889-VIII дисциплінарні стягнення, окрім зауважень, накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до ч. ч. 1, 10, 11 ст. 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 9 ст. 71 Закону № 889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», проводиться дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частинами 1-3 ст. 73 Закону № 889-VIII визначено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Підстави для припинення державної служби визначені ст. 83 Закону № 889-VIII, в тому числі і з ініціативи суб`єкта призначення (ст. 87 Закону).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Частинами 5, 6, 7 ст. 66 Закону № 889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до змісту наведених вище норм законодавства об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків. також суд правильно зазначив, що накладенню дисциплінарного стягнення за вчинений дисциплінарний проступок має передувати дисциплінарне провадження, яке передбачає порушення дисциплінарної справи, розслідування обставин проступку, прийняття рішення за наслідками такого розгляду.

Як вбачається із змісту оскарженого розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07, яким ОСОБА_2 оголошено догану, підставою накладення даного дисциплінарного стягнення була відсутність на роботі (прогул) без поважних причин з 21.06.2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт відсутності ОСОБА_2 на роботі в період з 21.06.2016 року до 11.01.2017 року підтверджується наданими відповідачами письмовими доказами, зокрема: відповідними актами, складеними в період з 21.07.2016 року до 30.12.2016 року; поясненням заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_8 від 29.12.2016 року; доповідною запискою заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_8 від 31.10.2016 року; актом від 28.10.2016 року про відмову ОСОБА_2 надати пояснення; поясненням ОСОБА_9 від 09.11.2016 року; поясненням працівників служби у справах дітей райдержадміністрації - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 29.12.2016 року; доповідною запискою першого заступника голови райдержадміністрації та керівника апарату райдержадміністрації від 17.10.2016 року; листами Мостиської ЦРЛ від 29.07.2016 року № 814 року та від 27.09.2016 року № 972; листами з Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації від 05.10.2016 року № 10-12-11/2937/01/04, від 26.10.2016 року № 0112-11/3161/04/09 та від 02.12.2016 року № 01-12-11/3642/05; листами виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02.08.2016 року № 09-16-1085 та від 30.09.2016 року № 09-16-1342; табелями обліку робочого часу служби у справах дітей Мостиської РДА за червень-грудень 2016 року; поясненнями працівників служби у справах дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 03.11.2016 року про відсутність на роботі ОСОБА_2 з 21.06.2016 року до 20.07.2016 року; актами про відсутність ОСОБА_2 на роботі в період з 21.06.2016 року до 11.01.2017 року; актом від 07.11.2016 року відмови ОСОБА_2 надати письмові та усні пояснення про причини своєї відсутності на роботі з 21.06.2016 року до 07.11.2016 року та надати ключі від службового кабінету; актом від 03.01.2017 року про відмову ОСОБА_2 з`явитись на засідання дисциплінарної комісії та надати письмові пояснення про причину своєї відсутності на роботі з 21.06.2016 року, листами Мостиської РДА листи райдержадміністрації від 11.07.2016 року № 02-34/1698, від 27.07.2016 року № 02-34/1844, від 23.09.2016 року № 02-34/2415, від 26.10.2016 року № 02-36/2682, від 26.12.2016 року № 02-34/3302, від 29.12.2016 року № 02-34/3347 та від 03.01.2017 року № 02-36/5.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач не надала письмових чи інших належних доказів звернення до закладу охорони здоров`я чи перебування там на лікуванні або отримання іншої медичної допомоги.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на факт заміни вхідного замка у дверях її службового кабінету без її відома в зв`язку з чим вона не могла потрапити на роботу, оскільки кабінет є частиною адміністративного приміщення Мостиської РДА і такі дії стосуються внутрішньої діяльності адміністрації. При цьому, згідно з наявними в матеріалах справи актами, складеними працівниками райдержадміністрації, вони заходили в службовий кабінет ОСОБА_2 за її відсутності для перевірки наявності матеріально-технічних цінностей, які є власністю адміністрації, що зафіксовано у встановлено законом порядку. Крім того, позивач не надала суду будь-яких пояснень чи доказів того, що вона намагалась потрапити на свої робоче місце, але не змогла зробити цього в зв`язку із заміною замка.

Інших пояснень, які б свідчили про поважність причин відсутності на роботі в період з 21.06.2016 року до 11.01.2017 року позивач суду не надала.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту наведених вище положень Закону № 889-VIII, крім обов`язкового встановлення в діях державного службовця складу дисциплінарного проступку та обставин, які мають значення для вирішення питання про накладення дисциплінарного стягнення, визначення його виду тощо, ними встановлено, що накладенню стягнення має передувати певна встановлена процедура і лише у випадку чіткого дотримання якої відповідне рішення суб`єкта призначення буде законним.

Зокрема, вказаними нормами встановлено ряд часових обмежень (строків) протягом яких може бути накладене адміністративне стягнення, проведена відповідна перевірка, чи вчиненні інші дії (прийняті рішення), пов`язані з цим.

Так, як зазначено вище, ст. ст. 65 і 74 Закону № 889-VIII було встановлено, що дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку (без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці) та не може застосовуватись, якщо минув один рік після його вчинення.

Як вбачається із змісту оскарженого розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07, яким ОСОБА_2 оголошено догану, підставою накладення даного дисциплінарного стягнення була відсутність на роботі (прогул) без поважних причин з 21.06.2016 року.

Як пояснили суду першої інстанції під час розгляду справи представники відповідачів та допитані в якості свідків працівники Мостиської РДА, про відсутність ОСОБА_2 на роботі з 21.06.2016 року їм було відомо з цього дня. Доводи зазначених осіб про те, що на той час їм не були відомі причини відсутності позивача, зокрема, можливе перебування на лікарняному, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, відповідачі не надали жодних доказів того, що позивач повідомляла про перебування на лікуванні, а також доказів вжиття заходів з`ясування керівництвом причин її відсутності відразу після виявлення такого факту. Також колегія суддів зазначає, що згідно з наданими відповідачами доказами, Мостиська РДА вперше вживала офіційних заходів для з`ясування причин відсутності ОСОБА_2 на роботі лише 11.07.2016 року (лист від 11.07.2016 року № 02-34/1698).

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідачам було відомо про відсутність ОСОБА_2 на роботі з 21.06.2016 року, а також у них були відсутні будь-які відомості про наявність поважних причин її відсутності, відповідно, були обґрунтовані підстави допускати вчинення позивачем дисциплінарного проступку - відсутності на роботі (прогулу) без поважних причин.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що зазначене порушення відповідачем трудової дисципліни (прогул) відповідачі виявили або об`єктивно повинні були дізнатись саме 21.06.2016 року і саме з цього дня розпочався перебіг шестимісячного строку накладення дисциплінарного стягнення на позивача. Однак всупереч наведеним вище вимогам ст. ст. 65 і 74 Закону № 889-VIII оскаржуване дисциплінарне стягнення (догана) було накладено на ОСОБА_2 лише 20.01.2017 року, тобто після закінчення цього строку, що свідчить про протиправність спірного розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 66 Закону № 889-VIII таке дисциплінарне стягнення як догана накладається виключно за поданням дисциплінарної комісії.

В свою чергу, внесенню такого подання відповідно до норм ст. 77 Закону № 889-VIII передує здійснення комісією дисциплінарного провадження в порядку, встановленому законодавством. Також цієї статтею передбачено, що подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження, а відповідне рішення приймається суб`єктом призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання подання.

З матеріалів справи встановлено, що дисциплінарне провадження за фактом відсутності ОСОБА_2 на роботі з 21.06.2016 року здійснювалось дисциплінарною комісією Мостиської РДА з серпня 2016 року і за його результатами комісія 24.11.2016 року внесла подання голові райдержадміністрації про звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з вчиненням нею дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII (прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин).

Однак голова Мостиської РДА у встановлений ст. 77 Закону № 889-VIII десятиденний строк не розглянув цього подання і не прийняв за результатами його розгляду жодного рішення.

Водночас, 26.12.2016 року, тобто через понад місяць після внесення вказаного подання, голова дисциплінарної комісії подала голові Мостиської РДА службову записку, в якій просила закрити попередньо відкрите дисциплінарне провадження за фактом відсутності позивача на роботі з 21.06.2016 року та відкрити нове, оскільки в процесі дисциплінарного провадження було допущено ряд порушень, а саме не враховано вимог ст. 66 Закону № 889-VIII, що призвели до неправомірного висновку комісії.

За результатами розгляду даної службової записки голова Мостиської РДА виніс два розпорядження від 26.12.2016 року № 1079 і № 1080, якими закрив дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_2 та відкрив нове.

Однак колегія суддів вважає, що такі дії та рішення голови Мостиської РДА не відповідають вимогам законодавства, враховуючи наступне.

Законом № 889-VIII не передбачено проведення двох дисциплінарних проваджень за фактом одного дисциплінарного проступку, допущеного державним службовцем.

Також ст. 77 Закону № 889-VIII передбачено лише одну підставу закриття дисциплінарного провадження - якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку.

А службова записка голови дисциплінарної комісії чи порушення (недотримання) комісією вимог законодавства при здійсненні дисциплінарного провадження, як підстава його закриття ні цим Законом, ні іншими нормативно-правовими актами, не передбачені.

Крім того, у зазначених розпорядженнях голови Мостиської РДА правовою підставою їх винесення вказано ст. ст. 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», які визначають акти місцевих державних адміністрацій та повноваження голів адміністрацій, та ст. ст. 68, 77 Закону № 889-VIII, якими визначено суб`єктів, уповноважених ініціювати дисциплінарні провадження та врегульовано питання прийняття рішень про накладення дисциплінарного стягнення, тобто відповідач посилався на загальні норми законодавства, не вказуючи жодної конкретної підстави прийняття таких рішень.

Враховуючи описане вище, колегія суддів дійшла висновку, що розпорядженням голови Мостиської РДА від 26.12.2016 року № 1080 відкриття повторного дисциплінарного провадження за фактом відсутності на роботі ОСОБА_2 з 21.06.2016 року на підставі службової записки першого заступника голови райдержадміністрації Голуб Н. І. від 26.12.2016 року не передбачено та суперечить вимогам законодавства, а тому всі обставини, встановлені в ході цього провадження та складені документи, в тому числі, висновок від 10.01.2017 року про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, та подання від 11.01.2017 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани, на переконання колегії суддів, не можуть бути підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що спірне дисциплінарне стягнення у виді догани було накладене на ОСОБА_2 після закінчення встановленого законом шестимісячного строку після його виявлення, за результатами дисциплінарного провадження, відкритого без правових підстав, подання, внесене дисциплінарною комісією за результатами дисциплінарного провадження, відкритого і проведеного з дотриманням вимог законодавства, не було розглянуте головою Мостиської РДА як суб`єктом призначення у встановлений законом десятиденний строк, а саме дане провадження було закрито.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать, що накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани відбулось з грубим порушення вимог законодавства, а саме не в порядку та не у спосіб, встановлені законом, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та є обов`язковою і достатньою підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07.

Відповідно, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно застосовано до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як догана, в зв`язку з чим вказане розпорядження є законним, колегія суддів вважає помилковим та необґрунтованим.

Щодо розпорядження голови Мостиської РДА від 09.03.2017 року № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_2 » колегія судів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту даного розпорядження, позивача звільнено з посади начальника служби у справах дітей Мостиської РДА з 09.03.2017 року за вчинення дисциплінарного проступку - прогулу без поважних причин з 12.01.2017 року до 28.02.2017 року, що вчинений систематично (повторно протягом року).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт відсутності ОСОБА_2 на роботі у вказаний період підтверджується наданими відповідачами письмовими доказами, зокрема: поданням дисциплінарної комісії від 28.02.2017 року; поясненням ОСОБА_2 від 01.03.2017 року; службовою запискою керівника апарату Мостиської РДА від 23.01.2017 року про відкриття дисциплінарного провадження; повідомленнями дисциплінарної комісії про відкриття дисциплінарного провадження та запрошення ОСОБА_2 на засідання дисциплінарної комісії; листами Мостиської РДА від 31.01.2017 року № 02-34/231, від 02.02.2017 року № 02-34/264 та від 14.02.2017 року № 02-34/357 про надання пояснень; поясненнями працівників служби у справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 від 07.02.2017 року та ОСОБА_18 від 13.02.2017 року; листом Мостиської КЦРЛ від 09.02.2017 року № 92; листом з Департаменту охорони здоров`я Львівської облдержадміністрації від 08.02.2017 року № 01-12-11/419/04/09/ОФПЦ; табелями обліку робочого часу працівників служби у справах дітей Мостиської РДА за січень-лютий 2017 року; актами про відсутність позивача на роботі за період з 21.01.2017 року до 28.02.2017 року; актом від 22.02.2017 року, складеним дисциплінарною комісією, про відмову ОСОБА_2 з`явитись на засідання дисциплінарної комісії та надати письмові пояснення про причину своєї відсутності на роботі; доповідною запискою першого заступника голови Мостиської РДА Голуб Н.І. від 16.02.2017 року; поясненням головного спеціаліста юридичного відділу апарату Мостиської РДА Пелеха В.І. від 16.02.2071 року; доповідною запискою керівника апарату Мостиської РДА Сатурчак Н.С . від 27.02.2017 року; актом від 15.02.2017 року; поясненням начальника відділу по роботі з персоналом апарату Мостиської РДА Шикітки Н . С. від 27.02.2017 року; пояснення спеціаліста відділу по роботі з персоналом апарату Мостиської РДА Сало Т. Б . від 27.02.2017 року; поясненням головного спеціаліста відділу по роботі з персоналом апарату Мостиської РДА Табен І.І. від 27.02.2017 року; поясненням керівника апарату Мостиської РДА Сатурчак Н.С. від 27.02.2017 року.

Вказані обставини слугували підставою для складення дисциплінарною комісією подання 28 лютого 2018 року на ім`я голови Мостиської районної державної адміністрації про наявність у діях ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, що є підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, згідно з п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, тобто прогул без поважних причин. Вказаний проступок вчинено позивачем систематично (повторно протягом року), а також рекомендувала застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону № 889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі, зокрема, вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (як у спірному випадку).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту наведеної норми обов`язковою умовою для звільнення державного службовця є систематичність такого порушення як прогул (відсутність на роботі) без поважних причин, а саме вчинення такого дисциплінарного проступку повторно протягом року, тобто неодноразово.

При цьому, колегія суддів вважає, що єдиною належною обставиною, яка свідчить про систематичність вчинення державним службовцем такого дисциплінарного проступку як прогул без поважних причин, є чинне рішення суб`єкта призначення (керівника відповідного державного органу) про накладення на даного державного службовця дисциплінарного стягнення за таке ж порушення.

Однак, як описано вище, розпорядження голови Мостиської РДА від 20.01.2017 року № 6/01-07 про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення (догани) на прогул (відсутність на роботі) без поважних причин в період з 21.06.2016 року до 11.01.2017 року визнане апеляційним судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у спірному випадку відсутня така кваліфікуюча ознака вчиненого позивачем дисциплінарного проступку - прогул (відсутність на роботі) без поважних причин в період з 12.01.2017 року до 28.02.2017 року - як систематичність, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 66 Закону № 889-VIII виключає застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене розпорядження голови Мостиської РДА від 09.03.2017 року № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_2» також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 була незаконно звільнена з державної служби, її слід поновити з 10.03.2017 року, тобто з дня наступного за днем звільнення, на посаді, яку вона займала перед звільненням - начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації Львівської області.

Також відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток визначається за правилами, визначеними «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Так, відповідно до п. 5 розділу ІV цього Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Як вбачається з довідки Мостиської РДА про заробітну плату ОСОБА_2 за 2017 рік, у березні 2017 року її було нараховано заробітну плату в розмірі 2296,84 грн. А згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» в березні 2017 року було 22 робочих дні. Відповідно, середньоденний заробіток позивача становить 104,40 грн. (2296,84 грн. : 22 робочих дні).

Часом вимушеного прогулу позивача є період з дня, наступного за днем звільнення - 10.03.2017 року до дня поновлення на посаді - 07.10.2019 року.

Кількість робочих днів у 2017-2019 роках визначена в додатках до листів Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», від 19.10.2017 року № 224/0/103-17/214 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік» та від 08.08.2018 року № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», згідно з яким в період з 10.03.2017 року до 06.10.2019 року кількість робочих днів становила 643.

Таким чином, оскільки з дня звільнення із служби до дня поновлення на посаді ОСОБА_2 перебувала у вимушеному прогулі 643 робочих дні, а її середньоденна заробітна плата становила 104,40 грн., сума середнього заробітку, що підлягає стягненню на її користь з Мостиської РДА за весь час вимушеного прогулу обчислюється шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів за період вимушеного прогулу та становить 67129,20 грн. (104,40 грн. х 643 робочих дні).

Водночас, колегія суддів зазначає, що не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_2 про зобов`язання Мостиської РДА упродовж 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до її трудової книжки, оскільки дана вимога є передчасною, так як відповідач не вчиняв жодних дій з цього питання, а тому, відповідно, відсутній факт порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Також колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з Мостиської РДА на користь позивача моральної шкоди в розмірі 102500,00 грн., зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України (ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що оскарженими рішеннями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, а саме, не надано належних пояснень того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Водночас, на думку колегії суддів, сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, через що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_2 - адвоката Гриньо Михайла Івановича задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 813/1475/17 скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації Львівської області від 20 січня 2017 року № 6/01-07 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2»

Визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації Львівської області від 09 березня 2017 № 45/01-05 «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації Львівської області з 10 березня 2017 року.

Стягнути з Мостиської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2017 року до 07 жовтня 2019 року в сумі 67129 (шістдесят сім тисяч сто двадцять дев`ять) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 16.10.2019р.