Справа № 200/11121/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р. Справа№200/11121/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року;

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у виплаті пенсії за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року оформлене у вигляді листа № 508/А-01-01-15 від 16.08.2019 року;

- зобов`язання виплатити заборгованість з пенсії за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що з жовтня 2015 року перебуває на обліку відповідача як одержувач пенсії.

Відповідач з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року протиправно не виплатив позивачу пенсію, у зв`язку з чим позивач опинився у скрутному матеріальному становищі, а тому вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його конституційні права.

На свій запит позивач про причини невиплати пенсії отримав відповідь, що пенсія за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 не сплачена, оскільки відповідно до пенсійної справи позивач працює в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово, у період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року посадовим особам органів місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Пенсійну виплату проведено з урахуванням норм Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а з 01.01.2017 року на виконання Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» виплата пенсії здійснюється в повному обсязі.

На день звернення до суду заборгованість відповідачем не сплачена, що послужило причиною звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17 жовтня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивачем надано клопотання про розгляд справи без участі позивача (а.с. 50).

Відповідачем надано письмовий відзив (а.с. 55-57). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач перебуває на обліку управління як одержувач пенсії за віком.

Наголошує на пропуск процесуального строку звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.

З 01.10.2015 року виплату пенсії позивачу було зупинено, оскільки він у 2015 році займав посаду голови Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинність з 01.04.2015, та яким внесено зміни до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо тимчасового припинення виплати пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування на період з 01.10.2015 по 31.12.2016.

Вказані норми є діючими, не визнані неконституційними, а отже підлягають обов`язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України.

З зазначених підстав просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 14). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14 зв.бік).

Позивач має право на пенсію за віком з жовтня 2015 року та перебуває на пенсійному обліку відповідача, що не спростовується сторонами та про що зазначено в листі управління від 16.08.2019 року № 508/А-01-01-15 (а.с. 19, 51).

Відповідно до рішення Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області від 11.11.2010 № VI/1-2 визнано повноваження ОСОБА_1 як селищного голови вказаної ради (а.с. 16).

Позивач звернувся до управління з заявою від 31.07.2019 року про сплату заборгованості з пенсії за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року, оскільки не отримав пенсію за цей період (а.с. 17, 52).

Листом від 16.08.2019 року № 508/А-01-01-15 управління відмовило, оскільки відповідно до пенсійної справи ОСОБА_1 працював в органах місцевого самоврядування, а відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово, у період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року посадовим особам органів місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються (а.с. 19, 51).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року та відмови сплатити заборгованість за вказаний період, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Так, частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Оскільки позивач станом на 01.04.2015 року працював на посаді голови Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області, яка раніше давала право на отримання пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то відповідач з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року зупинив йому виплату пенсії.

Разом з тим, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України»,«Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України»,«Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відтак, вказана вище норма визначає подію з ненастанним якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії сплачуються відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до й Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, що з 1 червня 2015 року особи, які призначено пенсії згідно з Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком.

Тобто, право на пенсію виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Таким чином, з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року позивачу, який займав посаду голови Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області, тобто на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», призначена пенсія не виплачувалася відповідачем неправомірно.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Стосовно строків звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, право позивача щодо отримання пенсії з 01 жовтня 2015 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV, а бездіяльність відповідача носить триваючий характер.

Аналогічну позицію щодо застосування строків звернення до суду у справах цієї категорії викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 573/1759/17 (К/9901/3564/18).

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85700, Доненька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17, ) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року, оформлене у вигляді листа № 508/А-01-01-15 від 16 серпня 2019 року.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Стягнути з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова