Справа № 1340/5410/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6772/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі № 1340/5410/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

суддя в 1-й інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення рішення 29.05.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 10.06.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ГУНП у Львівській області, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області від 05.10.2018 року № 3527 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора-чергового СР1111 № 4 ПП Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області від 18.10.2018 року, року № 660 о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 Ярославовича (0063771) старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції у Львівській області;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового ПП № 4 ПП Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу в сумі 6823,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював старшим інспектором- черговим СРПП №4 ПП Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Наказом Головного управління національної поліції у Львівській області № 3527 від 05.10.2018 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. У зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом Головного управління національної поліції у Львівській області № 660/ос від 18.10.2018 року відповідно за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» № 5 80-VIII позивача звільнено зі служби в поліції.

Підставою звільнення позивача був висновок службового розслідування від 01.10.2018 року за фактом порушення позивачем службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського та вимог Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України 09.11.2006 року № 1179, а саме за керування 28.09.2018 року ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, про що працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач зазначає, що 01.09.2018 року близько 01 год. 30 хв., керуючи ТЗ в м. Сколе, його було зупинено працівниками поліції, в результаті чого одним із працівників було висловлено припущення, що позивач перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Позивач заперечував це і виявив бажання пройти тест з допомогою авто тестера на місці. Проте такий у працівників поліції був відсутній. Натомість йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі на що позивач відмовився. Внаслідок чого, о 02 год. 55 хв. поліцейськими було складено протокол, де було зазначено про те, що позивач відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я 09.11.2015 року №1452/735, де вказано, що тільки у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди результатами огляду можуть потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.

Зазначених вимог поліцейський, автор протоколу не виконав, а відтак і вимога про направлення позивача на огляд в лікарську установу була передчасна відповідно протиправна.

Судовим рішенням вина позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження.

Згідно до постанови Сколівського районного суду Львівської області від 02.11.2018 року, встановлено, що докази, які безпосередньо досліджені в судому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 , вимог п. 2.5. України та відповідно наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю у діях позивач складу адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що накладення на нього дисциплінарного стягнення з підстав керування 28.09.2018 року ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, про що працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і як наслідок - звільнення зі служби в поліції, було передчасним та безпідставним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно та помилково виходив з того, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для видання спірного наказу про звільнення позивача з посади слугував висновок службового розслідування, судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, не правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 05.10.2018 року відповідачем прийнято наказ за № 3527 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника поліції Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП», в якому зазначено, « 28 вересня 2018 року працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КУпАП відносно водія «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , старшого інспектора чергового СРПП №4 Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Дидіва Василя Ярославовича. Проведеним службовим розслідуванням установлено, що старший інспектор черговий СРПП №4 Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 В.Я., як працівник поліції, будучи зобов`язаним відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, зокрема правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, а також Присяги поліцейського, керуючи автомобілем «Опель Комбо» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, та намагаючись увести їх в оману, повідомив, що за кермом не їхав та являється п`яним пішоходом, після чого від проходження огляду, в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України, У подальшому, проявивши особисту нещирість та намагаючись ввести в оману керівництво Головного управління та учасників службового розслідування, ОСОБА_1 в ході надання пояснень стверджував, що у вказаний вечір віз дружину у лікувальний заклад, перебував за кермом автомобіля та був тверезим, хоча як установлено службовим розслідуванням при спілкуванні із працівниками патрульної поліції стверджував, що був п`яним пішоходом. Такими діями ОСОБА_1 скоїв вчинок, що підриває авторитет поліції. Дані порушення стали можливим через особисту недисциплінованість лейтенанта поліції ОСОБА_1 та повне ігнорування ним вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів МВС України та Національної поліції, які регламентують діяльність поліції.

Враховуючи викладене, - наказано: за грубе порушення службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених ст.18 Закону України «Про Національну поліції», Присяги поліцейського та вимог Правил етичної поведінки поліцейського , затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, на старшого інспектора-чергового СРПП № 4 Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , накласти дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції».

18.10.2018 року відповідачем прийнято наказ за № 660 о/с «По особовому складу», в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ, звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1ст. 77/ у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0063771) старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції у Львівській області, з 18 жовтня 2018 року, відрахувавши з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у кількості 07 календарних днів основної відпустки та 03 календарних днів додаткової відпустки.

Стаж служби в поліції при звільненні становить: 13 років 05 місяців 19 днів.

Підстава: наказ ГУНП від 05.10.2018 №3527.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, з наступними змінами та доповненнями, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст.18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов`язаний, в тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч.2 ст.19 даного Закону, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок, у відповідності до ст.2 згаданого Закону, - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

З аналізу ст.12 цього ж закону випливає, що звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення.

Статтею 14 визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Так, зокрема, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Встановлено, що адміністративний проступок, передбачений ст.. 130 КпАП України позивачем вчинений не був, відповідно суд постановив адміністративну справу відносно позивача по ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 16, 17, 18, 19, 20, 21 розділу III Інструкції, за результат медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складається Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складається на підставі акта медичного огляду.

Згідно п.22 розділу III Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними

Щодо постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 591718, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, то колегією суддів встановлено, що позивачем було добровільно сплачено зазначений штраф, дані порушення були вчинені ним в позаробочий час, в надзвичайних на той момент для позивача обставинах, що знаходить своє підтвердження у записах нагрудних камер працівників поліції.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що відповідачем під час службового розслідування не було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

Як передбачено ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищенаведеного та встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що вчинення правопорушення, яке стало підставою для винесення оскаржуваного наказу, не свідчить саме про грубе порушення позивачем службової дисципліни, а тому застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення є необґрунтованими.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта щодо безпідставності неврахування судом першої інстанції Довідки біохімічного аналізу крові Клініко-діагностичної лабораторії "Сколівської ЦРЛ", згідно якої станом на 04:00 год. алкоголь у крові відсутній. Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що у патрульних поліцейських, які підозрювали стан сп`яніння у позивача, не було при собі спеціального пристрою для визначення стану сп`яніння.

Як видно із нагрудної камери патрульного поліцейського позивачу запропонували пройти тест на стан сп`яніння. У Довідці біохімічного аналізу крові зазначена 4:00 год. Тобто проміжок часу між пропозицію пройти тест і фактичним результатом аналізу не перевищував 2 год., що відповідає нормам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 6. Розділу І цієї інструкції встановлює, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пункт 7. Розділу І зазначає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пункт 9. Розділу ІІ вищезгаданої інструкції встановлює, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Варто зазначити, що поліцейські як і позивач знаходилися поблизу Сколівської ЦРЛ, після відмови позивача пройти тест, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повинні були оформити направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, Верховний суд у постанові від 04.10.2018 року за результатами розгляду справи №806/2272/16 зазначив, що за своєю специфікою стан алкогольного сп`яніння супроводжується лише тимчасовою зміною свідомості, та вказав, що з метою забезпечення достовірності результатів медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, огляд особи повинен бути проведений не пізніше 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В іншому випадку його результати слід вважати недійсними.

Поліцейські в силу виконання свої службових та посадових обов`язків були обізнані з вимогою пройти обстеження не пізніше двох годин після виявлення підстав для його проведення. Проте, в порушення вимог Інструкції цього не зробили, затягували час.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів наголошує, що Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 02.11.2018 року закрито провадження у справі про порушення позивачем вимог ст. 130 КУпАП у зв`язку із з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що результати службового розслідування, в основу яких покладено порушення службового дисципліни у виді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є передчасними та безпідставними. З аналізу ст.12 Закону України «Про Національну поліцію» випливає, що звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, а відповідач обмежився застосуванням крайнього і найсуворішого виду дисциплінарного стягнення не дослідивши у повній мірі всі обставини та докази а також особу позивача.

Виходячи з цього і Наказ №660 о/с від 18.10.2018 року позбавлений правової підстави для звільнення позивача зі служби в поліції.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В свою чергу, питання про виплату грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988),

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260)

Пунктом 1 розділу 1 Порядку № 260 визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Цим Порядком, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин не передбачено здійснення перерахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у разі якщо в цей час збільшено посадові оклади чи інші надбавки працюючих працівників поліції на аналогічній посаді.

В той же час відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, зі змісту Порядку № 260, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В той же час середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), оскільки Порядком № 260 цього не передбачено.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Львівській області про доходи, грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два календарних місяця перед звільненням складає 16 650,20 грн. Виходячи з цієї суми середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 260 грн. 16 коп. (16 650,20/61 (кількість календарних днів за два місяці) =260,16).

Оскільки позивач звільнений зі служби в поліції з 18.10.2018 року, то кількість календарних днів за період з 19.10.2018 року по 15.10.2019 року (день прийняття рішення судом апеляційної інстанції) становить 362 календарних днів, а отже середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 94 177, 92 грн. (362х260,16=94 177,92).

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, порушено норми матеріального права, а отже зроблено невірний висновок про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги належить покласти на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі № 1340/5410/18 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області від 05.10.2018 року № 3527 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора-чергового СР1111 № 4 ПП Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області від 18.10.2018 року, року № 660 о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції Дидіва Василя Ярославовича (0063771) старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції у Львівській області.

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового СРПП № 4 ПП Сколівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з 19 жовтня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 94 177 (дев`яносто чотири тисячі сто сімдесят сім) грн 92 коп.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (ЄДОПОУ 40108833, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, 79007) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , с. Тухля, Сколівський район АДРЕСА_1 Львівська область) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.10.2019 року