Справа № 826/17562/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2019 року № 826/17562/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державної екологічної інспекції у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" про вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна екологічна інспекція у Львівській області (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» (далі - відповідач та/або ТОВ «Онур Констуркціон Інтернешнл») та просить суд зупинити виконання робіт щодо стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яке здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» за адресою м. Львів, вул. Шевченка 317 н без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря до моменту отримання такого дозволу та допустити негайне виконання судового рішення.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в ході здійснення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» встановлено, що останнє здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела забруднення без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням статей 10, 11, 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та свідчить про невиконання відповідачем вимог приписів №10-03 від 23.01.2017 року та №198-03 від 05.07.2017 року.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому вказано, про безпідставність формування позивачем позовної вимоги про зупинення виконання робіт щодо невизначеного стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин.

Крім того, ТОВ «Онур Констуркціон Інтернешнл» у відзиві на позовну заяву стверджує що позивачем не представлені належні докази того, що зазначені ним факти є такими, що у достатній мірі становлять загрозу життю та здоров`ю та є обставиною для зупинення роботи товариства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статі 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Державної екологічної інспекції у Львівській області від 08.11.2017 року №385-і/п видано направлення на проведення позапланової перевірки дотримання природоохоронного законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» предметом якої є перевірка виконання ТОВ «Онур Констуркціон Інтернешнл» припису №198-03 від 05.07.2017 року.

За наслідком здійснення позапланової перевірки позивачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №765/03/931 від 08-13.11.2017 року (далі - акт перевірки).

Зі змісту акту перевірки слідує, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області у ході проведення позапланової перевірки встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» не виконано пункт №1 припису №198-03 від 05.07.2017 року, а саме не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що не включені у наявний дозвіл.

Внаслідок встановлених порушень, позивачем винесено припис від 13.11.2017 року №341-03 "Щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства", яким приписано до 13.03.2018 року отримати відповідачем дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Державна екологічна інспекція у Львівській області зазначає, що відповідачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела забруднення без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням статей 10, 11, 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та не виконано вимоги приписів №10-03 від 23.01.2017 року та №198-03 від 05.07.2017 року.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно преамбули Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року № 1264-XII (далі - Закон № 1264-XII) він визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Частиною 1 статті 1 Закону № 1264-XII встановлено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідація негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ч. 1 ст. 2 Закону № 1264-XII).

Відповідно до приписів статті 3 Закону № 1264-XII основними принципами охорони навколишнього природного середовища є, зокрема, пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров`я людей.

Згідно статті 202 Закону № 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, серед іншого, належить: а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

Статтею 35 Закону № 1264-XII встановлено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 454/2011, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Положення № 454/2011).

В свою чергу, Державна екологічна інспекція у Львівській області (далі - Держекоінспекція) діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року №136, відповідно до якого Держекоінспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі та їй підпорядковується (далі - Положення №136).

Приписами пункту 4.2 Положення №136 визначено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих повноважень незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо: виконання запланованих і затверджених загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм; наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин; забезпечення безперебійної ефективної роботи і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних секторів; додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря; додержання екологічних показників нафтопродуктів (бензину автомобільного та дизельного палива), які реалізуються шляхом оптової та роздрібної торгівлі суб`єктами господарювання; порядку здійснення діяльності, спрямованої на штучні зміни стану атмосфери і атмосферних явищ у господарських цілях; надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, визначення видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.

Аналіз зазначеного дає суду підстави стверджувати, що позивачу надано повноваження здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих повноважень незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин.

Між тим, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Положеннями частини 4 статті 4 Закону № 877-V встановлено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно з абз. 1 частини 5 статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини 10 статті 4 Закону № 877-V посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Частиною 7 статті 7 Закону № 877-V встановлено, що на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно частин 6 статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб`єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Як уже зазначалось раніше, за результатами проведення позапланової перевірки позивачем складено акт №765/03/931 від 08-13.11.2017 року, яким, встановлено що Товариством з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» не виконано пункт №1 припису №198-03 від 05.07.2017 року, а саме: не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що не включені у наявний дозвіл.

Так, правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1991 року № 2707-XII (далі - Закон № 2707-XII).

Цей Закон спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Згідно наведених у статті 1 Закону № 2707-XII визначень атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень.

Охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів.

Забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;

Забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

Частиною 1 статті 4 Закону № 2707-XII визначено, що стандартизація і нормування в галузі охорони атмосферного повітря проводяться з метою встановлення комплексу обов`язкових норм, правил, вимог до охорони атмосферного повітря від забруднення та забезпечення екологічної безпеки.

Відповідно до статті 10 Закону № 2707-XII підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно статті 11 Закону № 2707-XII для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п`ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування з урахуванням особливостей екологічної ситуації регіону, населеного пункту можуть додатково встановлювати перелік забруднюючих речовин, за якими здійснюється регулювання їх викидів на відповідній території.

За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування, у разі перевищення нормативів екологічної безпеки, на відповідній території затверджують відповідно до закону програми оздоровлення атмосферного повітря, здійснюють заходи щодо зменшення забруднення атмосферного повітря.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Аналіз зазначеного в сукупності дає суду підстави дійти до висновку, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Тобто, наявність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є обов`язковим.

Приписами статті 33 Закону № 2707-XII встановлено, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону несуть відповідальність згідно з законом.

Законами може бути встановлена відповідальність і за інші види правопорушень в галузі охорони атмосферного повітря.

Спори з питань охорони атмосферного повітря вирішуються у встановленому законом порядку.

Між тим, відповідно до статті 12 Закону № 2707-XII господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Варто вказати, що акт №765/03/931 від 08-13.11.2017 року підписаний уповноваженим працівником ТОВ «Онур Констуркціон Інтернешнл» без зауважень, що свідчить про фактичне погодження останнім із його висновками.

Також, суд звертає увагу, що в ході розгляду справи відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставини отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Що ж стосується доводів ТОВ «Онур Констуркціон Інтернешнл» про безпідставність формування позивачем позовної вимоги про зупинення виконання робіт щодо невизначеного стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин суд зверне увагу на наступне.

Так, в матеріалах справи наявний дозвіл №-34 від 13.02.2015 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, який виданий Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної адміністрації Товариству з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл».

Разом з цим, позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Львівській області про зупинення виконання робіт щодо стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яке здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря до моменту отримання такого дозволу дійсно сформовані не досить конкретно в частині конкретизації стаціонарних джерел, однак, зміст акту №765/03/931 від 08-13.11.2017 року дає суду підстави стверджувати, що зупинення виконання робіт щодо стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря стосується тих стаціонарних джерел, які не включені до дозволу №-34 від 13.02.2015 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Вказані обставини, на думку суду, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а лише свідчать про наявність обставин коректного зазначення резолютивної частини рішення суду.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача про відсутність належних доказів, які б у достатній мірі підтверджували наявність обставин загрози життю та здоров`ю людей, з огляду на таке.

Згідно преамбули Закону № 2707-XII охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Частиною 1 статті 50 Конституції України встановлено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Суд наголошує, що атмосферне повітря це життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень.

При цьому, отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є обов`язком підприємства, а не його правом.

Водночас, відсутність такого дозволу нівелює як права громадянина, які закріплені Конституцією України, так і збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Довод відповідача про експлуатацію ним стаціонарних джерел без загрози життю і здоров`ю, оскільки здійснюється контроль за дотриманням нормативів ГДВ та проводиться перевірка ефективності ПГОУ та наявність обставин не встановлення перевищень нормативів ГДВ не спростовує зазначеного судом вище.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення виконання робіт щодо стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які не включені до дозволу №-34 від 13.02.2015 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, яке здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» за адресою м. Львів, вул. Шевченка 317 н без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря до моменту отримання такого дозволу відповідає критеріям пропорційності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що застосування заходів реагування спрямовано не як санкція для відповідача, а виключно для забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище до моменту отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи судом встановлено, а відповідачем не спростовано висновків позивача щодо невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» пункту №1 припису №198-03 від 05.07.2017 року, а саме: відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що не включені у наявний дозвіл, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Разом з цим, з приводу заяви позивача про звернення рішення суду до негайного виконання суд зазначає наступне.

Так, згідно частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

В даному випадку відсутні обставини встановленні статтею 371 КАС України для звернення рішення до негайного виконання, а тому суд не вбачає підстав для звернення рішення в адміністративній справі №826/17562/17 до негайного виконання.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 293, 295 - 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, б. 98, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, б. 22А, ) задовольнити.

2. Зупинити виконання робіт щодо стаціонарного джерела викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які не включені до дозволу №-34 від 13.02.2015 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, яке здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Констуркціон Інтернешнл» за адресою м. Львів, вул. Шевченка 317 н без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря до моменту отримання такого дозволу.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева