Справа № 755/4062/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/4062/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Будніченка Дениса Ігоровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 13 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Будніченка Дениса Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Будніченка Дениса Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 375515 від 01 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги мотивує тим, що 01 березня 2019 року він, рухаючись на автомобілі «Ауді», д/н НОМЕР_1 в м. Борисполі, здійснив зупинку транспортного засобу у відповідності до ПДР, відійшов від автомобіля в особистих справах на декілька хвилин, після чого повернувся до автомобіля. Через деякий час до його автомобіля підійшов інспектор БПП у м. Борисполі УПП в Київській області Будниченко Д.І., який не відрекомендувався та не пред`явив службові документи, який, не пояснивши причину звернення, попросив пред`явити документи, що і було здійснено ОСОБА_1 , після чого повідомив, що ОСОБА_1 , на його думку, здійснив зупинку транспортного засобу в забороненому місці, на що останній повідомив, що в зоні видимості немає дорожнього знаку 3.34, однак наявні перехрестя, що означає навіть у випадку існування такого знаку його дія обмежується перехрестям.

Категорично не погоджуючись із доводами інспектора, ОСОБА_1 наполіг на тому, щоб постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, у разі її складанні, було складено в його присутності, на що інспектор не погодився та наказав повернутися до свого автомобіля.

Через деякий час інспектор повернувся до автомобіля позивача та передав йому копію постанови серії НК № 375515 від 01 березня 2019 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до Інспектора БПП у м. Борисполі УПП в Київській області Будниченка Дениса Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволено, постанову від 01 березня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 375515, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасовано та справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрито.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК № 375515 від 01 березня 2019 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 01 березня 2019 року о 21 год. 08 хв., керуючи транспортним засобом «Ауді А4», д/н НОМЕР_1 за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль, 7, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив р. 33 ПДР України.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух« встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух« передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, порушення водієм правил керування транспортним засобом полягає в керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.1.10 ПДР, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Згідно до п.п. 3.34 п.33.3 ПДР, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до положень ДСТУ 4100-2002, а саме п. 10.5.31 дія знаків 3.1- 3.15. 3.19- 3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33- 3.37 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету.

Зазначені знаки повинні бути повторно установлені після закінчення населеного пункту або безпосередньо за перехрестям у разі необхідності збереження обмежень введених знаком, установленим відповідно до перехрестя або кінця населеного пункту.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем не вчасно подано докази, а саме відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.ст. 77, 79 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року про відкрито провадження у даній справі та запропоновано не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Зазначену вище ухвалу суду першої інстанції відповідачем отримано 11 квітня 2019 року.

Судове засідання призначено на 15 квітня 2019 року об 15 год. 00 хв.

Оскільки для підготовки письмового відзиву та інших матеріалів по справі було мало часу, відповідачем направлено на електронну адресу Дніпровського районного суду м. Києва клопотання про перенесення розгляду справи на інший день.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України: відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Оскільки, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року про відкриття провадження, відповідачем отримано 11 квітня 2019 року, а судове засідання призначено на 15 квітня 2019 р., суд встановив короткий строк для подання відзиву, який не дав змоги відповідачеві підготувати відзив та відповідні докази, а тим більше не дав змоги отримати відзив іншим учасникам справи.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що відзив відповідачем подано лише 11 травня 2019 р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до списку рекомендованих листів №102 відзив разом з додатками по справі до Дніпровського районного суду м. Києва було направлено 07 травня 2019 року та одночасно направлено аналогічний лист на адресу позивача.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, а саме не надано належної оцінки поданому клопотання відповідача про перенесення розгляду справи, а також наданому відзиву на позовну заяву.

Тому, приймає до уваги надані відповідачем додаткові докази до матеріалів справи, а саме: додаткові пояснення, відеозапис з нагрудної камери та копію схеми ОРД

Так, на підтвердження факту, що у місці стоянки транспортного засобу позивача діє дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», відповідачем надано як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції схему організації дорожнього руху на території ДП МА «Бориспіль» термінал «Д».

Відповідно до ч. 1 ст. 122КУпАП: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на відеозапис наданий відповідачем, відповідно до якого встановлено, що позивач здійснив зупинку у місці дії дорожнього знаку 3.34.

Зазначене відео спростовує посилання позивача, а саме, що інспектор не представився та не пояснив причину перевірки документів.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ч. 1 ст. 76 КАС України).

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені - ч. 1 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно іо покладених на неї завдань, зокрема у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, повідомив відповідача про його права, які передбачені ст. 268 КУпАП, оцінив докази.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановлянням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Будніченка Дениса Ігоровича - задоволити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Будніченка Дениса Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук