Справа № 466/494/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року№ 857/8881/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2019 року у справі №466/494/19 (суддя Свірідова В.В., м.Львів, повний текст складено 31 травня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірними дій щодо виконання судового рішення, скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ГТУЮ) в якому просив:

визнати дії відповідача щодо виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м.Львова 23.01.2017 №466/3420/13-а, на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 29 червня 2016 року по справі №466/3420/13-а та дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53344148 (далі - Виконавчий лист; Постанова; ВП №53344148 відповідно) неправомірними;

визнати незаконним рішення ГТУЮ та державного виконавця щодо закінчення ВП №53344148, та виконання Виконавчого листа, щодо врахування обставин, що зумовили закінчення виконавчого провадження, керуючись порядком встановленим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03.09.2014 №440 (далі - Постанова №440; Порядок відповідно);

постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ (далі - ВПВР) про закінчення виконавчого провадження №53344148 від 03.01.2019 ВП №53344148 (далі - Постанова-1) скасувати;

зобов`язати відповідача вчинити дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), на виконання Виконавчого листа, щодо стягнення з ГТУЮ на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 у сумі 82704,64, яка встановлена Постановою;

зобов`язати ГТУЮ, у встановлений судом строк, подати звіт про виконання судового рішення по даній справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ), яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, на те, ним як боржником за ВП №53344148 виконано вимоги постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження, зокрема на виконання постанов Шевченківського районного суду м.Львова від 16 лютого 2011 року у справах №№2а-419/11 та 2а-69/11 (далі - Постанови №№2а-419/11 та 2а-69/11), які вказані у Виконавчому листі, ще Личаківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Львова (далі - ОУПФ) проведено перерахунок недоплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 11.10.2010 по 22.07.2011. Нараховано, проте у зв`язку із відсутністю бюджетних призначень, не виплачено 48795,93 грн. Щодо стягнення, з апелянта за Виконавчим листом 82704,64 грн, то посилається на статтю 6 Закону №1404-VIII та зазначає, що обов`язок забезпечення коштів по виплаті пенсій за судовими рішеннями покладається на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийнявши до уваги всі доводи позивача, дійшов висновку про неправомірність дій відповідача та державного виконавця щодо виконання Виконавчого листа та закінчення ВП №53344148.

Такі висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у ВПВР перебувало ВП №53344148 щодо примусового виконання Виконавчого листа про: визнання дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду України Шевченківського району м.Львова (далі - УПФ) щодо відмови у здійсненні перерахунку та доплати ОСОБА_1 пенсії згідно поданої ним заяви від 18.02.2013 за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 включно, відповідно до Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11 неправомірними; зобов`язання відповідача зробити перерахунок та доплату недоплаченої пенсії згідно з поданою ним заявою від 18.02.2013 за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 включно, відповідно до Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11, стягнувши з УПФ на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 у сумі 82704,64 грн (а.с.7-8, 30-31).

08.02.2017 державним виконавцем відкрито ВП №53344148 (а.с.28-29).

Після отримання повідомлень від УПФ про проведення 17.01.2017 перерахунок недоплаченої позивачу пенсії за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 включно відповідно до Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11 на виконання вимог пунктів 13-18 Порядку відповідачем матеріали справи ОСОБА_1 передано до органу, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

03.01.2019 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIII закінчено виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа про, що винесено оскаржувану Постанову-1 (а.с.6).

Не погодившись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другої статті 6 Закону №1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №4901-VI) визначено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання.

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган (частина перша статті 2 Закону №4901-VI).

Питання неможливості виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів врегульовано положеннями частини першої статті 3 Закону №4901-VI, за яким виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, враховуючи також і випадки відсутності у державного органу відповідних бюджетних призначень на таке виконання, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень такого державного органу або за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено «Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За змістом пункту 24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до пункту 25 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

З матеріалів справи видно, що Виконавчий лист був виданий на підставі Постанови, якою частково задоволено позов ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій УПФ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11 за період з 11.10.2010 по 24.01.2012 та зобов`язання здійснити цей перерахунок шляхом стягнення відповідної суми з УПФ. Сума недоотриманої пенсії за вказаний період відповідно до розрахунку позивача, який був прийнятий цим судом до уваги становить 82704,64 грн.

Зазначені вимоги позивача були спрямовані на повторне зобов`язання тоді ще УПФ (ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 червня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання Постанови на ГУПФ) виконати Постанови №№2а-419/11, 2а-69/11.

Разом з тим, як видно з інформації наданої відповідачем Постанови №№2а-419/11, 2а-69/11 включені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №№49122666, 53945112 та відповідно до акта приймання-передавання за ІІ квартал 2017 року передано до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме до Головного територіального управління державної казначейської служби у Львівській області

Зважаючи на викладене та враховуючи те, що боржником за Виконавчим листом виступає ГУПФ як державний орган, який внаслідок відсутності відповідних бюджетних призначень на виконання судових рішень не може своєчасно виконати такі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що органами ГТУЮ вчинено належні дії щодо передачі матеріалів справи ОСОБА_1 про виконання Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, оскільки в основу Виконавчого листа включені вимоги щодо зобов`язання боржника здійснити перерахунок та доплату недоплаченої пенсії відповідно до Постанов №№2а-419/11, 2а-69/11 та стягнення у зв`язку з цим відповідної суми коштів, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами скаржника про те, що вимоги за Виконавчим листом підлягають виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про необхідність вчинення відповідачем дій щодо виконання Виконавчого листа. Наведені висновки суду повністю відображають зміст позовної заяви ОСОБА_1 та зроблені за відсутності належної оцінки обставин справи та аналізу норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволення позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, КАС,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2019 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула