Справа № 138/1919/19
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1919/19
Провадження №:2-а/138/35/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю: секретарів Алєксєєвої І.Д., Політанської Т.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Романчишина О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до начальника Вінницької митниці ДФС Калашникова Валентина Валентиновича про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 01.04.2019 по справі № 138/603/19 її позов про скасування вказаної вище постанови задоволено частково. Постанову скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Вінницької митниці ДФС України.

20.06.2019 начальником Вінницької митниці ДФС України Калашніковим В.В. було винесено постанову аналогічного змісту про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України № 2111/40100/18. З такою постановою вона також не згодна та вважає, що при її винесенні відповідачем не було виконано жодної дії про яку вказував суд в рішенні від 01.04.2019 про скасування попередньої постанови у справі. Крім того, позивач зазначає, що в неї не має водійського посвідчення і вона не є власником ввезеного автомобіля, мова про який йде в оскаржуваній постанові. Також, вказує, що відповідачем не з`ясовано обставини відкриття кримінального провадження № 0000131 за її заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, позивач вважає таку постанову неправомірною, а тому звернулась до суду з позовом в якому просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, який мотивовано тим, зокрема, що постанова винесена відповідно до вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Відносно позивача 27.12.2018 складено протокол за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України. Відповідно до інформації АСМО «Інспектор», за даними «диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску», розділу «Облік транспортних засобів» встановлено, що 16.10.2018 о 22 год. 23 хв. через пункт пропуску «Могилів-Подільський Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС позивач ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща) в митному режимі «транзит». ОСОБА_2 надіслано запрошення від 03.12.2018 №8756/8/02-80-20-03 про явку до Вінницької митниці ДФС до 21.12.2018 для надання пояснень та складання протоколу про порушення митних правил за ч.3 ст. 470 МК України. ОСОБА_2 в митницю з`явилась 27.12.2018. Станом на 26.12.2018, за формами обліку ЄАІС та АСМО «Інспектор», інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу була відсутня. Протокол про порушення митних правил складався у присутності ОСОБА_2 , яка повідомила, що перебуваючи на території України, автомобіль зламався та знаходиться на станції технічного обслуговування в м. Хмельницький, однак не надала жодних документів, які б свідчили про відсутність в її діях складу правопорушення. Також твердження позивача, що вказаний вище автомобіль було ввезено не нею, а іншої особою не відповідає дійсності, оскільки дана обставина спростовується витягом з офіційної Автоматизованої системи митного оформлення ДФС «Інспектор». Враховуючи викладене, відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повній мірі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15.08.2019 представнику позивача визначено строк на подання відповіді на відзив до 21.08.2019, а ухвалою від 21.08.2019 такий строк було продовжено до 27.08.2019.

27.08.2019 до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачем по справі є начальник Вінницької митниці ДФС України ОСОБА_3 , а відзив на позов було подано представником Вінницької митниці ДФС України ОСОБА_4 . Враховуючи те, що відповідачем по справі є посадова особа, а не юридична, ОСОБА_4 не може представляти інтереси відповідача. Крім того, позивач не мала умислу на вчинення правопорушення, оскільки вона не могла його вчинити по причині відсутності у неї водійського посвідчення. Фактично вона не могла перетинати кордон керуючи транспортним засобом.

Також, в ході розгляду справи представник позивача надала суду додаткові письмові пояснення в яких вказала, що на час вчинення правопорушення ст. 470 МК України не передбачала відповідальності за недоставляння транспортних засобів особистого користування до органу доходів і зборів у строки встановлені ст. 95 МК України.

Крім того, представник позивача надала суду клопотання про закриття провадження в справі про порушення митних правил, оскільки з дня вчинення правопорушення минуло більш ніж шість місяців і на час винесення оскаржуваної постанови закінчився строк накладення адміністративного стягнення на позивача.

В судовому засіданні 04.09.2019 суд допустив до участі у справі в якості представника відповідача ОСОБА_4 , не зважаючи на заперечення представника позивача з приводу його повноважень, оскільки, зокрема, оскаржувана постанова винесена відповідачем, як посадовою особою Вінницької митниці ДФС України, оскільки він є її начальником, і ним же видано довіреність від 29.03.2019 на ім`я даного представника.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача в ході судового розгляду позов підтримала з підстав викладених у позові, відповіді на відзив, своїх письмових поясненнях та клопотанні про закриття провадження у справі про порушення митних правил. Також надала суду усні пояснення згідно яких, позивач не заперечуючи факту події правопорушення, вважає, що з моменту виявлення такого порушення, а саме 29.10.2018, коли було внесено відомості про орієнтування по вказаному транспортному засобу на митниці. 03.12.2018 позивачу і було надіслано запрошення щодо явки до відповідача для надання пояснень по факту вчинення правопорушення та складення протоколу. Крім того, зазначила, що дане правопорушення не відноситься до категорії триваючих, а отже закінчився строк накладення адміністративного стягнення на момент винесення постанови. Законодавець вніс зміни до Митного кодексу України з приводу строків притягнення до відповідальності осіб за порушення митних правил та встановив, що строки притягнення можуть зупинятись на час судового розгляду справи, однак в силу дії ст. 58 Конституції України такі норми не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки вони виникли до набрання таким законом чинності. Крім того, 20.06.2019 при винесені оскаржуваної постанови позивач присутня не була. Представнику в той день зателефонували на мобільний телефон та запросили на засідання і вона прибула до відповідача лише тому, що вже була у власних справах в місті Вінниці. В той же день їй було вручено повідомлення про час та місце розгляду справи. Враховуючи ту обставину, що позивач проживає в м. Могилів- АДРЕСА_1 , а розгляд справи відбувався в м. Вінниці, вона фізично не могла встигнути прибути на засідання. Одночасно представник надала суперечливі пояснення з приводу своєї участі в засіданні під час розгляду справи 20.06.2019, оскільки в судовому засіданні 04.09.2019 вона надала пояснення про те, що була присутня на такому засіданні, однак при собі не мала ордеру та відповідно повноважень на захист ОСОБА_2 , а уже в засіданні 16.10.2019 представник пояснила, що взагалі не була присутня на засіданні 20.06.2019, а лише прибула на митницю та отримала виклик на засідання і все. Відтак представник вважає, що така обставина є порушенням прав позивача на участь в розгляді справи, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови та повернення справи на новий розгляд відповідачеві.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов та надав суду усні пояснення по суті спору. Так, зокрема, представник відповідача зазначив, що відсутність у позивача посвідчення водія не виключає факту ввезення транспортного засобу на територію України, оскільки вона не обов`язково має бути водієм такого авто при перетині кордону. Щодо строків накладення стягнення то посилаючись на положення ст. 460,470,491 та 494 МК України представник стверджував факт того, що моментом виявлення правопорушення вчиненого позивачем є дата складання протоколу про порушення митних правил, а саме 27.12.2018, а не 03.12.2018 чи 29.10.2018, оскільки для складання протоколу про порушення митних правил слід крім перевірки бази даних митниці також опитати особу та встановити наявність складу правопорушення, зокрема його суб`єктивну і об`єктивну сторони. 27.12.2018 відповідач міг би і не розпочинати провадження у справі, в разі надання позивачем доказів, які б виключали її відповідальність за вчинення такого правопорушення. Крім того, з приводу порушення права позивача на участь у справі, представник зазначив, що після скасування попередньої постанови про притягнення позивача до відповідальності відповідач неодноразово призначав засідання для повторного розгляду справи на які позивач та її представник не з`являлись надаючи клопотання про відкладення засідань, а 20.06.2019 на засідання з`явилась представник позивача, яка не заявляла клопотань про обов`язкову участь її підзахисної в засіданні у зв`язку з чим відповідач розглянув справу та виніс постанову. Копія постанови була надіслана позивачу та її захиснику.

Суд, розглянувши позов, заяви представників сторін спору по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін спору, дослідивши матеріали справи та матеріали справи про порушення митних правил, оцінивши докази в їх сукупності, встановив таке.

На час виникнення спірних правовідносин усі справи про порушення митних правил, передбачені ст.470 МК України, розглядались органами доходів і зборів, відповідно до ч.1 ст.522 МК України.

20.06.2019, за участі адвоката Королюк О.В., як захисник Осташ Н.А., відповідач виніс оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил, за ч.3 ст. 470 МК України, серії № 2111/40100/18, якою наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 8500,00 грн. Факт участі захисника Осташ Н.А. в розгляді справи та факт відсутності самої ОСОБА_2 на такому засіданні зафіксовано в самій постанові (а.с.6,7).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став, зокрема, протокол про порушення митних правил № 2111/40100/18 відносно ОСОБА_2 складений 27.12.2018 головним державним інспектором відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Валігурською Н.К.

В протоколі зазначено, зокрема, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор», за даними «Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску», розділу «Облік транспортних засобів» встановлено, що 16.10.2018 о 22 год. 23 хв. через пункт пропуску «Могилів-Подільський Отач» відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС позивач ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща) в митному режимі «транзит» з метою «особистого користування». Станом на 27.12.2018 інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу відсутня. Таким чином, позивач вчинила порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України. Вказаний протокол було складено у присутності позивача і з його змістом її було ознайомлено та вручено їй другий примірник протоколу, що підтверджується її підписами проставленими у відповідних графах (а.с.41-44).

Крім того, 27.12.2018 також було складено протокол опитування в справі про порушення митних правил № 2111/40100/18 від 27.12.2018 з якого слідує, що ОСОБА_2 підтвердила факт ввезення нею на територію України легкового автомобіля марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), в режимі «транзит» з метою особистого користування. Перебуваючи на території України автомобіль зламався і знаходиться на станції технічного обслуговування в м. Хмельницький (а.с.45,46).

Після складання протоколу, 12 лютого 2019 року в.о. заступника начальника начальник управління протидії митним порушенням міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Педосенко І.М. виніс постанову серії № 2111/40100/18, якою наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 8500,00 грн. за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Разом з тим, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2019 вказану постанову було скасовано, а справу про порушення ОСОБА_2 митних правил надіслано на новий розгляд до Вінницької митниці ДФС України. (а.с.8-10).

Не погодившись з таким судовим рішенням Вінницька митниця ДФС України оскаржила його до суду апеляційної інстанції, однак апеляційна скарга була залишена без руху, а в подальшому 25.06.2019 повернута. Таким чином вказане вище рішення суду першої інстанції набрало законної сили (а.с.146-148).

При повторному розгляді справи відповідачем було винесено оскаржувану постанову.

Оскарживши зазначену постанову позивач та її представник посилались на ряд різних, суперечливих підстав.

Так, заперечуючи наявність в діях позивача складу правопорушення за ч.3 ст. 470 МК України сторона позивача вказувала, як про відсутність події правопорушення, оскільки закон передбачав відповідальності лише за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортних засобів комерційного призначення, так і про відсутність складу такого правопорушення в діях позивача, оскільки вона не мала умислу на його вчинення. Також про відсутність у неї посвідчення водія та неможливість особистого ввезення транспортного засобу на територію України. Крім того, про відсутність у неї будь-якого відношення до транспортного засобу вказаного в оскаржуваній постанові і наявність кримінального провадження, розпочатого за її ж заявою з приводу шахрайських дій, вчинених щодо неї із використанням вказаного автомобіля.

На переконання суду жодна із вказаних обставин не може стати підставою для скасування оскаржуваного рішення, враховуючи таке.

На підтвердження факту відсутності у позивача посвідчення водія суду надано лист-відповідь на запит адвоката, за підписом начальника ТСЦ 0543 від 13.03.2019 №31/2/0543/2 «К», з якого слідує, що згідно бази даних «МРЕВ 2000» та Національної автоматизованої системи Головного сервісного центру МВС України ОСОБА_2 посвідчення водія не отримувала (а.с.102,103).

Частина 3 статті 470 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала відповідальність, зокрема, за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. За вчинення будь-якого із перелічених порушень законодавець встановив стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, об`єктивною стороною складу правопорушення за ч.3 ст. 470 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) було, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Транспортний засіб особистого користування підпадав під поняття товару в силу дії п. 57 ч.1 ст. 4 МК України, а відтак нема підстави вважати відсутньою подію правопорушення.

Так, з матеріалів справи слідує, що 16.10.2018 через пункт пропуску «Могилів-Подільський Отач» відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС позивач ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща) в митному режимі «транзит» з метою «особистого користування». Дана обставина підтверджується: даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску; витягом з АСМО «Інспектор» та документами, які стали підставою для оформлення ввезення транспортного засобу при перетині кордону; інформацією про факти перетину Державного кордону України транспортними засобами отриманою з використанням можливостей відомчої підсистеми Держмитслужби системи «Аркан».

Суд вважає безпідставними доводи сторони позивача з приводу того, що вона не ввозила вказаний транспортний засіб на територію України, а також доводи про те, що вона не мала права цього робити через відсутність у неї посвідчення водія.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 МК України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору, призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах: - не підлягають оподаткуванню митними платежами; - не підпадають під встановленні законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території;- не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.

З матеріалів справи слідує, що транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), переміщувався по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного кордону в режимі «транзит».

Суд враховує, що відповідно до інформації, яка міститься в ЄАІС ДМСУ і АСМО «Інспектор» чітко зафіксовано той факт, що 16.10.2018 саме ОСОБА_2 ввезла на митну територію України даний транспортний засіб в режимі «транзит», на підставі доручення на право користування, що підтверджується інформацією про факти перетину Державного кордону України транспортними засобами, отриманою з використанням можливостей відомчої підсистеми Держмитслужби системи «Аркан», даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску та матеріалами, які надавались нею при оформлені ввезення автомобіля, а саме власний паспорт, технічний паспорт на автомобіль та доручення на право користування ним.

Відповідно до п. 7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Положеннями абз. 5 п. 9 вказаних Правил визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що за умови не переміщення позивача в транспортному засобі, що ввозиться на територію України та неподання нею документів на право користування транспортним засобом, посадовою особою митниці не була б внесена до програмно-інформаційних комплексів відповідна інформація про особу перевізника.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 13.02.2018 у справі № 308/6260/17 при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

За таких обставин, відсутність у позивача посвідчення водія не має визначального значення для вирішення справи, оскільки жодним чином не спростовує факту зазначення позивача у поданих документах саме власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Щодо факту відкриття кримінального провадження №0000131 від 24.02.2019 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, то з Витягу з ЄРДР слідує, що від ряду заявників, зокрема, ОСОБА_2 до прокурора надійшла заява про те, що 16.10.2018 ОСОБА_5 шляхом обману отримав право на майно, а також вніс недостовірну інформацію в офіційні документи декларацію щодо переміщення авто на транзитну територію України, зазначивши її перевізником авто (а.с.52).

Разом з тим, сам факт звернення позивача до прокурора з відповідною заявою не є підставою вважати, що злочин дійсно було вчинено. Факт внесення відомостей до ЄРДР також про це не свідчить, оскільки в силу дії ст. 214 КПК України прокурор зобов`язаний був внести такі відомості до реєстру після отримання заяви позивача.

Відповідно до ст. 17 КПК України таким доказом може слугувати лише обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили.

Такі обставини також не виключають факт наявності в діях позивача складу правопорушення, мова про яке йде в оскаржуваній постанові та відповідно стати підставою для її скасування.

У встановлений ст. 95 МК України строк вказаний транспортний засіб не був вивезений з території України.

Дана обставина підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил № 2111/40100/18, а саме протоколом про порушення митних правил та доданими до нього документами, зокрема, інформацією витягу з системи АСМО «Інспектор» щодо орієнтування по транспортному засобу від 29.10.2018 та даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску.

Враховуючи той факт, що автомобіль був ввезений на територію України 16.10.2018 та зважаючи на вимоги ст. 95 МК України порушення митних правил позивачем фактично було вчинено на наступний день після закінчення строку визначеного вказаною нормою. Таке порушення є триваючим, оскільки закінчується в момент вивезення транспортного засобу з України.

Щодо доводів сторони позивача про порушення прав ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що вона не була присутня при розгляді справи про порушення митних правил 20.06.2019 то суд вважає їх безпідставними, оскільки з матеріалів такої справи слідує, про що також уже зазначалось вище, розгляд справи було проведено за участю її захисника адвоката Королюк О.В. Захисник діяла на підставі ордеру серії ВН № 098026 від 10.06.2019, копія якого міститься у справі про порушення митних правил. Також, зважаючи на зміст оскаржуваної постанови, наявність доказів отримання повідомлення про розгляд справи 20.06.2019 та суперечливі пояснення самої ж ОСОБА_1 з приводу її участі у розгляді справи відповідачем суд вважає не доведеним факт того, що 20.06.2019 справу було розглянуто також за відсутності її, як захисника позивача.

Крім того, розгляд справи призначався на 11.06.2019. Повідомлення ОСОБА_2 №4567/8/02-80-20-01 від 28.05.2019 про дату засідання, копія якого міститься в матеріалах справи про порушення митних правил, вона отримала 03.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням відділення зв`язку. Разом з тим, 10.06.2019 захисник заявила клопотання про відкладення розгляду на іншу дату. До клопотання захисник додала копію відповідного ордеру.

Клопотання захисника було задоволено та відкладено розгляд справи на 19.06.2019. Копія повідомлення ОСОБА_2 №4995/8/02-80-20-01 від 11.06.2019 про дату засідання міститься в матеріалах справи про порушення митних правил. Разом з тим, у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 та її захисника розгляд було відкладено на 20.06.2019. В матеріалах справи про порушення митних правил міститься повідомлення ОСОБА_2 №5147/8/02-80-20-01 від 19.06.2019 про дату засідання на якому міститься підпис захисника про його отримання.

Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які клопотання захисника Осташ Н.А. про відкладення розгляду справи 20.06.2019 на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибуття її підзахисної на розгляд справи. Також матеріали справи не містять жодних письмових клопотань самої ОСОБА_2 які б свідчили про її бажання участі у розгляді справи.

ОСОБА_2 була присутня при складені протоколу про порушення митних правил і її було повідомлено про перше засідання, яке було призначено для розгляду справи на 12.02.2019, однак вона просила справу розглянути без її участі. В подальшому після скасування постанови від 12.02.2019, Вінницька митниця ДФС України неодноразово призначала засідання для розгляду справи про що було повідомлено ОСОБА_2 , однак на жодне із засідань вона не з`явилась.

Аналогічно ОСОБА_2 жодного разу не з`явилась на розгляд даної справи в суді.

Крім того, захисник не змогла надати відповідь на запитання суду з приводу того, які саме докази ОСОБА_2 бажала надати при розгляді справи відповідачеві або що саме вона бажала особисто пояснити. Єдине що відповіла представник на таке питання суду, що немає значення що її підзахисна пояснила б чи надала б, сам факт того що вона мала право бути при розгляді але не була уже свідчить про порушення її права та є підставою для скасування оскаржуваної постанови та повернення справи на новий розгляд відповідачеві.

Разом з тим, аналізуючи зазначені вище обставини руху розгляду справи про порушення митних правил суд не вбачає в діях відповідача будь-якого умислу на порушення прав ОСОБА_2 на участь в такому провадженні і бажання самої ОСОБА_2 на таку участь. А враховуючи той факт, що ОСОБА_2 користувалась правовою допомогою адвоката, яка і була присутня при розгляді справи, таку обставину суд вважає не доведеною.

Щодо доводів представника позивача з приводу накладення стягнення на її довірительку поза межами строку визначеного Законом суд встановив таке.

Як слідує із зазначеного вище витягу системи АСМО «Інспектор» щодо орієнтування по транспортному засобу «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), його отримано тією ж інспектором Валігурською Н.К., яка і склала протокол 27.12.2018. В даному документі міститься коментар з приводу того, що у зв`язку з порушенням строку встановленого ст. 95 МК України, у разі виявлення в ЗМК вказаного т/з та/або особи ( ОСОБА_6 ), провести опитування та розглядати питання щодо проведення процесуальних дій по складанню протоколу про ПМП, про результати повідомити митницю-ініціатора.

Суду також було надано копію службової записки головного державного інспектора ВМО «Автомобільний» м/п «Дністер» ОСОБА_7 №649/02-80-64-01-ЕП від 29.10.2018, яку було складено на ім`я начальника м/п «Дністер» Вінницької митниці ДФС, в якій зазначено, зокрема, що у зв`язку з відсутністю в ПІК АСМО «Інспектор» інформації про вивезення транспортних засобів, які були ввезені громадянами на митну територію України в митному режимі «транзит», що є порушенням строку транзитного перевезення, встановленого ст. 95 МК України, для попередження, виявлення та припинення протиправних дій у сфері митної справи інспектор пропонує внести до модуля «Орієнтування» інформацію щодо ОСОБА_8 , яка 16.10.2018 о 22:23 ввезла транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , країна реєстрації PL, д.н.з транспортного засобу НОМЕР_3 . На даній записці також міститься резолюція про внесення інформації до модуля «Орієнтування», яку вчинено того ж 29.10.2018.

Представник відповідача, наполягаючи на тій обставині, що факт вчинення позивачем правопорушення за ч.3 ст. 470 МК України виявлено лише 27.12.2018, в день складення протоколу про порушення митних правил, надав суду також Порядок внесення інформації про можливі порушення законодавства з питань державної митної справи до модуля «Орієнтування» АСМО «Інспектор», затверджений наказом ДФС №282 від 20.04.2017.

Так, представник відповідача стверджував факт, що внесення інформації до модуля «Орієнтування» не є моментом виявлення порушення митних правил, а лише є фіксацією виявлення можливого допущення порушення і така інформація потребує подальшої перевірки уповноваженими на те особами. На підтвердження такого твердження послався на п.1.1. вказаного Порядку, в якому зазначено, що цей Порядок використовується для автоматизації процесів доведення до митниць інформації про можливість порушення у сфері державної митної справи, недотримання вимог законодавства, з метою вжиття митницями заходів щодо запобігання, виявлення та/або припинення таких порушень.

Також представник відповідача пояснив, інформацію про можливе порушення митних правил дана інспектор, яка склала протокол, отримала з системи «Інспектор» у зв`язку з чим і почала перевірку та надіслала запрошення позивачу про необхідність явки до Вінницької митниці ДФС для з`ясування наявності чи відсутності події правопорушення. ОСОБА_2 з`явилась до митниці лише 27.12.2018 і з`ясувавши в той же день усі обставини ОСОБА_9 негайно було складено відповідний протокол. Саме з цієї дати і розпочалось провадження у справі про порушення митних правил позивачем і саме ця дата є днем виявлення такого правопорушення. До 27.12.2018, тобто до явки позивача на митницю, їм не було відомо чи дійсно позивач вчинила дане правопорушення чи можливо були обставини, які виключали її відповідальність за вчинення такого правопорушення. В разі виявлення таких обставин провадження у справі не було б розпочате, оскільки відповідно до ч.1 ст. 460 МК України існують випадки, які виключають адміністративну відповідальність особи, передбачену МК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вирішенню питання про те чи особа підлягає адміністративній відповідальності передує з`ясування ряду питань, в тому числі і чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а потім лише з`ясовується чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Дана обставина слідує з положення ст. 489 МК України.

Натомість представник позивача наполягала на тому, що стягнення на позивача накладено поза межами строків встановлених МК України, які закон встановлював на час вчинення правопорушення, оскільки про подію правопорушення Вінницькій митниці ДФС стало відомо саме 29.10.2018, з дати внесення відомостей до системи «Інспектор» і в листі-запрошенні, яке 03.12.2018 була надіслано позивачу уже стверджувався факт порушення нею митних правил та пропуск строку вивезення автомобіля, передбаченого ст. 95 МК України.

Так, з матеріалів справи про порушення митних правил № 2111/40100/18 дійсно слідує, що ще 03.12.2018 позивачу було надіслано запрошення, за підписом заступника начальника начальником УПМП та МВ Криворучко М., виконавцями якого зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в якому вказано, що 16.10.2018 вона ввезла на територію України транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в митному режимі «транзит» (до 10 діб) та до часу складання цього запрошення не вивезла. На підставі ст. 342, ч.4 ст. 336 МК України, вона викликається в термін до 21.12.2018, до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС з метою проведення опитування з приводу не вивезення вказаного транспортного засобу у встановлені ст. 95 МК України терміни. Також позивачу було роз`яснено, що в разі її неявки протокол про порушення митних правил у відповідності до вимог МК України може бути складено і без її участі.

Також в доповідній записці інспектора ОСОБА_12 К. № 228/7/02-80/8 від 27.12.2018 на ім`я заступника начальника начальника УПМП та МВ Вінницької митниці ДФС зазначено, що вона доводить до його відома, що нею здійснювалась перевірка фактів не вивезення за межі митної території України транспортних засобів іноземної реєстрації, які ввозились громадянами-резидентами в митному режимі «транзит» в зоні діяльності Вінницької митниці ДФС. Відповідно до інформації АСМО «Інспектор», за даними «диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску», розділу «облік транспортних засобів» встановлено, що 16.10.2018 о 22 год. 23 хв. через пункт пропуску «Могилів-Подільський Отач» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС позивач ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «RENAULT LAGUNA» кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща) в митному режимі «транзит» з метою «особистого користування». ОСОБА_2 надіслано запрошення від 03.12.2018 №8756/02-8-20-03 про явку до Вінницької митниці ДФС до 21.12.2018 для надання пояснень та складання протоколу про порушення митних правил за ч.3 ст. 470 МК України. ОСОБА_2 в митницю з`явилась 27.12.2018.

Згідно ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Положеннями ч. 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Тобто, моменту складення протоколу завжди передує момент виявлення правопорушення.

Таким чином, поняття «момент виявлення правопорушення» та «момент складення протоколу про правопорушення» не є тотожними.

Саме з поняттям момент виявлення правопорушення законодавець пов`язує початок перебігу строку для накладення на особу стягнення за порушення митних правил, а не з моментом складення відповідного протоколу.

Тобто, факт порушення митних правил позивачем, мова про який йде в оскаржуваному рішенні відповідача, виявлено Вінницькою митницею ДФС, яка є органом доходів і зборів, ще 29.10.2018.

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України (в редакції на час вчинення правопорушення) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Підстав для зупинення чи переривання строків притягнення до адміністративної відповідальності на час вчинення правопорушення Митним кодексом України передбачено не було.

Стаття 58 Конституції України чітко встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічно і ч.3 ст. 3 МК України визначає, що норми законів України, зокрема, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

За правилом ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що інспектор Валігурська Н.К., яка розпочала провадження у справі про порушення митних правил позивачем, почала перевірку такого факту саме після ознайомлення з вказаною вище інформацією системи «Інспектор», яку було внесено ще 29.10.2018, у зв`язку з чим і склала запрошення ОСОБА_2 ще 03.12.2018 та враховуючи встановлені вище обставини суд приходить до висновку, що відповідачу стало відомо про факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення ще 29.10.2018, але безумовно не пізніше дати направлення їй запрошення для надання пояснень по факту вчинення такого порушення, тобто 03.12.2018.

Та обставина, що протокол про порушення митних правил був складений 27.12.2018 свідчить лише про те, що уповноважений орган доходів і зборів, за наслідками проведення відповідної перевірки, зафіксував встановлені уже обставини виявленого правопорушення, тобто події правопорушення та складу такого правопорушення в діях чи бездіяльності певної особи.

Тобто, накладення стягнення на позивача 20.06.2019 є безумовним порушенням строку передбаченого ст. 467 МК України та на момент розгляду справи відповідач повинен був на підставі п.3 ч.1 ст. 527 МК України закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку передбаченого ст. 467 МК України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил поза межами строків встановлених ст. 467 МК України, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 3, 467, 470, 488, 489, 491, 495, 498, 527 МК України, ст. 8 КУпАП, ст. 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 2111/40100/18 від 20.06.2019 винесену начальником Вінницької митниці ДФС Калашниковим Валентином Валентиновичем про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. та закрити справу про порушення митних правил.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.Б.Київська