Справа № 352/900/19
Суддя: Струтинський Р. Р.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/900/19
Провадження № 2-а/352/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Струтинського Р.Р.

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора №1 батальйону №3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Мітітюка Давида Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Свій позов обґрунтовував тим, що згідно постанови до інспектора №1 батальйону №3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Мітітюка Давида Олександровича від 19.04.2019 року на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП; він визнаний винним в тому, що 19.04.2019 о 10:59 год. в с. Оршівці Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін, перетнувши при цьому горизонтальну дорожню розмітку 1.1., чим порушив п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України. Пояснив, що при розгляді інспектором справи про адміністративне правопорушення, був позбавлений гарантованого ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП права скористатись правовою допомогою адвоката та відповідно належним чином захистити свої права. Того дня, рухаючись по вказаній дорозі, він наздогнав автомобіль, який рухався близько 25 км/год. В подальшому, оцінивши обстановку виконав обгін, перетнувши лінію 1.1. на ділянці прямої дороги. Вважає, що за таких обставин Правила дорожнього руху України не порушив, оскільки даний обгін дозволено розділом ПДР. Просив скасувати постанову про накладення адмінстягнення.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Останнім надано суду відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову, оскільки інспектор №1 батальйону №3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрал поліції Мітітюк Д.О., 19.04.2019 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків виявив автомобіль марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в с. Оршівці Чернівецької області, який здійснив обгін з порушенням вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), чим порушив пункт 8.5.1. ПДР, у зв`язку з чим притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України з накладенням штрафу 255 грн. Вважає, що відповідачем було повністю дотримано норми КУпАП України, ЗУ «Про національну поліцію», роз`яснено права позивачу, передбачені ст. 63 Конституції України. Просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач жодним чином не спростовував твердження про те, що водій здійснив обгін попереду їдучого автомобіля, який рухався зі швидкістю 25 км/год. При цьому, умова безпеки дорожнього руху була дотримана.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Встановлено, що оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення інспектора №1 батальйону №3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Мітітюка Д.О. від 19.04.2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач визнаний винуватим у тому, що 19.04.2019 року о 10:59 год. в с. Оршівці Чернівецької області водій, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін, перетнувши при цьому горизонтальну дорожню розмітку 1.1., яка розподіляє транспортні потоки.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. В тому числі, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Окрім цього, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення, тому відповідачем винесено постанову, яка відповідає ст. 258 КУпАП.

Однак судом встановлено, що при винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі не досліджені обставини справи.

Зокрема, при перегляді відео з компакт-диску відеозапису з нагрудної камери відповідача, які були долучені до відзиву, встановити сам факт вчинення позивачем правопорушення є неможливим, оскільки з відеозапису видно, що автомобіль позивача був припаркований на узбіччі дороги, до якого підійшли працівники поліції і повідомили про факт вчинення ним адміністративного правопорушення, тобто на відеозаписі зафіксована тільки розмова працівника поліції і позивача з приводу нібито вчинення ним адміністративного правопорушення. Однак, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівниками поліції не були представлені належні докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, окрім тверджень самого інспектора поліції, яким була винесена оскаржувана постанова, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення вимог ПДР України.

Суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача. Зокрема, за змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення та запис із нагрудної камери відповідача не дають можливість встановити наявність порушення позивачем вимог ПДР України і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксовано правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За змістом ч.2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Наведені порушення з боку відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Із зазначеного вище вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин оскаржувану постанову слід визнати протиправною та такою, яка підлягає до скасування,

На підставі наведеного, керуючись ст. 7, 33, 122, 222, 247, 251, 252, 258, 263, 283 КУпАП, ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора №1 батальйону №3 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Мітітюка Давида Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1080366 від 19.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 18.10. 2019 року.

Головуючий Струтинський Р.Р.