Справа № 404/1811/17(2-а/404/284/17)
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №404/1811/17(2-а/404/284/17)

адміністративне провадження №К/9901/8714/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С. Г.,

суддів Рибачука А. І., Стрелець Т. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2017 (головуючий суддя - Панфілова А. В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 (головуючий суддя Олефіренко Н. А., судді: Білак С. В., Шальєва В. А.),

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФ, відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача поновити йому виплату пенсії за вислугу років з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів (далі - спірна пенсія).

2. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом Рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Рішення №25-рп/2009) позивач набув право на поновлення виплати пенсії, однак ГУ ПФ, на його думку протиправно, відмовило у реалізації такого права.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, відмовлено у задоволенні позову.

4. Приймаючи таку постанову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що підстави для поновлення виплати позивачу спірної пенсії відсутні, оскільки пенсійна справа ОСОБА_1 від управління Міністерства внутрішніх справ України у Кіровоградській області, яке призначало йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, до пенсійного органу не передавалась.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та задовольнити позов.

6. Аргументуючи касаційну скаргу, позивач, спираючись, зокрема, на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, наголошує на тому, що суди, розглядаючи цю справу, вийшли за межі предмету доказування, оскільки відмова відповідача у поновленні виплати спірної пенсії була обґрунтована виключно перебуванням ОСОБА_1 за кордоном та відсутністю відповідної угоди між Ізраїлем та Україною. При цьому, скаржник наполягає, що предмет даного спору не стосується питання наявності чи відсутності у пенсійного органу матеріалів пенсійної справи як передумови для поновлення пенсійної виплати.

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач проти її доводів та вимог заперечує, а також просить залишити без змін оскаржувані судові рішення, які, як він вважає, є законними та обґрунтованими й ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

8. Позивач надіслав до Верховного Суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що наведені відповідачем аргументи не відповідають обставинам справи і не спростовують викладені у касаційній скарзі мотиви, а тому просив її задовольнити.

ІV. Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

9. Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2018 відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

10. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Гімона М. М., суддів: Бучик А. Ю., Мороз Л. Л.

11. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М. М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14) та на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В..

12. Також, у зв`язку з відпусткою судді Тацій Л. В., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Рибачука А. І., Стрелець Т. Г.

V. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

13. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу з 21.09.1998 була призначена пенсія за вислугу років управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

14. 07.10.1999 позивач виїхав з України на постійне місце проживання за кордон до Ізраїлю.

15. Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області позивачу була виплачена пенсія за шість місяців наперед, відповідно до статті 62 Закону №2262-XII, з урахуванням вимог статті 92 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), та починаючи з 07.04.2000 було припинено виплату пенсії.

16. 14.09.2016 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсії з відповідними документами.

17. Розпорядженням ГУ ПФ від 21.09.2016 №280/16 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії у зв`язку з тим, що виплати пенсії припиняються на весь час перебування пенсіонера за кордоном, а з Державою Ізраїль відсутня угода про пенсійне забезпечення пенсіонерів, які перебувають за кордоном.

18. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у поновлені пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

VI. Позиція Верховного Суду

19. Здійснюючи касаційний розгляд цієї справи, Верховний Суд застосовує положення законодавства в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

20. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. За приписами статті 62 Закону №2262-XII пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

22. Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23. В свою чергу, за змістом пункту 2 статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

24. Разом з тим, положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-IV визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009).

25. Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

26. Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

27. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, зазначено, що право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

28. Отже, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що безумовно позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, а тому відмова у поновленні її виплати з підстав, вказаних у розпорядженні ГУ ПФ, є незаконною та порушує право ОСОБА_1 на соціальний захист, яке гарантоване Конституцією України (стаття 46 Основного Закону України).

29. Станом на день звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії, вирішення цього питання належить до повноважень, зокрема, головних управлінь Пенсійного фонду України в областях, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

30. В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями частин другої статті 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

31. Своєю чергою, питання, пов`язані, зокрема, з механізмом поновлення виплати пенсії, а також вимоги до оформлення документів, поданих для цього, процедуру розгляду відповідних заяв пенсіонерів, врегульовує Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок 22-1).

32. За змістом пунктів 1.5, 2.8., 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

33. Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

34. При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

35. Особи, які одержували пенсію від інших органів і звертаються до органів, що призначають пенсію, надають документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання.

36. Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

37. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

38. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

39. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

40. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

41. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

42. Отже, питання про поновлення виплати раніше призначеної пенсії вирішується на підставі поданої до пенсійного органу заяви встановленого зразка, а її розгляд завершується прийняттям УПФ відповідного рішення, у якому зазначаються мотиви і підстави його прийняття.

43. При цьому, під час розгляду заяви, пенсійний орган перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, їх копій, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

44. Звертає колегія суддів увагу й на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на поновлення виплати пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

45. Касаційний суд, з огляду на встановлені судами обставини цієї справи, зауважує, що обставини стосовно відсутності пенсійної справи позивача в ГУ ПФ не були покладені в основу відмови у поновленні виплати спірної пенсії, а відтак не входять до предмету доказування у межах цього спору, не є елементом спірних правовідносин.

46. Поряд із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що подана представником ОСОБА_1 заява та додані до неї документи не були перевірені пенсійним органом за процедурою, визначеною Порядком №22-1, у зв`язку з чим, суд не може перебирати на себе вирішення питань, які входять до компетенції суб`єктів владних повноважень та досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність у позивача права на поновлення виплати спірної пенсії.

47. В контексті зазначеного, з урахуванням встановлених у цій справі обставин та вимог наведених вище законодавчих приписів, а також того, що питання поновлення виплати позивачу спірної пенсії по суті, з наданням оцінки поданим представником позивача документам і прийняттям відповідного рішення, ГУ ПФ не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути подані представником ОСОБА_1 документи (враховуючи надану у цій постанові Верховного Суду правову оцінку), що за даних конкретних умов забезпечує ефективний і належний спосіб судового захисту в тій мірі, яка є необхідною.

48. Ураховуючи наведене, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах вимог і доводів касаційної скарги та повноважень суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанції неправильно застосували норми матеріального та порушили норми процесуального права, а відтак дійшли помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

49. За правилами пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

50. Своєю чергою, за приписами частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

51. Керуючись статтями 344, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

52. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

53. Скасувати постанову Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017.

54. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

55. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно, з урахуванням правової оцінки, наданої у цій постанові Верховного Суду, розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Пархоменко Олени Юріївни про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та у встановлений законодавством строк прийняти відповідне рішення по суті порушеного заявником питання.

56. У задоволенні решти позову відмовити.

57. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,

А. І. Рибачук,

Т. Г. Стрелець,

Судді Верховного Суду