Справа № 200/7070/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Справа№200/7070/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Оголь В.К.

за участю

представника позивача - Овчаренка О.О. (ордер Серія ДН №070038),

представник відповідача - Довбиш В.М. (довіреність від 08.01.2019 року №8лк),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Донецькій області (, м. Маріуполь, вул. Італійська, 32), Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області (, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 30) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління МВС України в Донецькій області, Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області, в якій просив:

- зобов`язати Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року, із розрахунку 61 робочий день х 208 гривен 97 копійок = 12 748 гривен 17 копійок;

- визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати ОСОБА_1 при звільнені всі дні невикористаних відпусток за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік;

- зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 при звільнені всі дні невикористаних відпусток за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та за 2018 рік;

- зобов`язати Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплати ОСОБА_1 при звільнені, компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, із розрахунку 121 (дні не використаної щорічної відпустки) х 208 гривен 97 копійок = 25 285 гривень 37 копійок, та допомогу на оздоровлення за 2015-2018 роки, в сумі 25 285 гривень 37 копійок;

- зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області та Слов`янський MB (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області надати протягом одного місяця, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.11.2015 року згідно наказу №385 о/с ГУ МВС України в Донецькій області позивача було звільнено з ОВС.

11.04.2018 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року та Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року, наказом №7 ос лк ГУ МВС України В Донецькій області пункт наказу №385 о/с від 06.11.2015 року ГУ МВС України в Донецькій області стосовно звільнення позивача було скасовано в частині звільнення та поновлено позивача на посаді з 07.11.2015 року.

20.06.2018 року наказом №15 о/с лк ГУ МВС України в Донецькій області від 20.06.201 року позивача було звільнено з посади начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району).

В вересні 2018 року позивачу виплачені грошові виплати у вигляді заробітної плати, вихідної допомоги, проти жодних відомостей стосовно проведення з позивачем розрахунку у зв`язку зі звільненням позивач не отримував.

В березні 2019 року позивач звернувся до ГУ МВС в Донецькій області з письмовою заявою, в якій просив повідомити його про розрахунок сум виплат йому при звільненні.

В квіті 2018 року позивач отримав довідку від ГУ МВС в Донецькій області щодо виплаченого грошового забезпечення згідно рішення суду. Проте позивач не згоден з розрахунками відображеними у відповідній довідці.

Крім того, позивач вважає, що при здійсненні розрахунку з ним відповідачем не було нарахована та виплачена одноразова грошова допомога, взагалі не виплачена компенсація за не використані відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 роки та допомога на оздоровлення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року на підставі ч. 13 ст. 171 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року в якості другого відповідача по справі залучено Слов`янське МВ ГУМВ України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року розгляд справи призначено за правилами загального провадження на 25.07.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року виправлено описку допущену в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі №200/7070/19-а, а саме помилково вказану назву ухвали «про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті» виправлено на вірну назву «про продовження розгляду справи та перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження».

25.07.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.08.2019 р. для надання сторонами додаткових документів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року розгляд справи призначено в режимі відеоконфернеції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження, підготовче судове засідання відкладено до 02.09.2019 року.

02.09.2019 року розгляд справи відкладено на 18.09.2019 року у зв`язку з неявкою позивача та другого відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.10.2019 року.

Представник відповідача - Головне управління МВС України в Донецькій області до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що позовна вимога стосовно зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року, та компенсацію за невикористану відпустку стосується не ГУМВС України в Донецькій області, а Слов`янського МВ ГУ МВС в Донецькій області.

Сума нарахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року склала в сумі 3624,58 грн.

Що стосується виплати компенсації за невикористану відпустку за період з 2015 року по 2018 року відповідач зазначив, що на підставі наказу Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області від 04.09.2015 року №49 відпустка за 2015 рік була використана ОСОБА_1 в повному обсязі.

Посилаючись на п. 56 розділу IV «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 відповідач зазначає, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Враховуючи вищезазначене, законні підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку в період з 2015 року по 2017 року відсутні.

Щодо виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік відповідачем зазначено, що наказом ГУМВС України в Донецькій області від 24.05.2019 року №11 о/с лк внесені зміни в частині звільнення до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 20.06.2018 року №15 о/с лк, на підставі якого ОСОБА_1 буде виплачена компенсація за невикористану відпустку за 2018 рік за відпрацьований час у кількості 16 діб.

У зв`язку з чим, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Від представника Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити на його користь заробітну плату за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року в розмірі 12748,17 грн. відповідачем зазначено про помилкове твердження позивача, що за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року йому потрібно нараховувати та сплачувати грошове забезпечення з розрахунку середнього грошового забезпечення 208,97 грн., оскільки це є середньомісячна заробітна плата позивача на момент його звільнення у 2015 році. Проте позивач був поновлений на посаді у 2018 році і вважався працюючим у період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року та йому нараховувалось грошове забезпечення відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу внутрішніх справ.

Щодо вимог позивача виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, відповідач стверджує, що відповідно наказу №49 від 04.09.2015 року Слов`янського МВ ГУМВУ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) позивач перебував в черговій оплачуваній відпустці за 2015 рік.

Посилаючись на п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідачем зазначено, що особам рядового і начальницького складу які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Відтак відсутні законні підстави для нарахування та виплати компенсації за невикористані відпустки за 2015-2017 роки.

Також наказом про звільнення позивачу не оголошено кількість діб за невикористану в 2018 році відпустку, тому підстави для нарахування та виплати зазначеної компенсації також відсутні.

Крім того, відповідач не згоден з вимогою позивача про нарахування та виплату допомоги на оздоровлення за 2015-2018 року в сумі 25285,37 грн. з підстав того, що нарахування та виплата матеріальної допомоги особам рядового та начальницького складу ОВС проводиться за наявності коштів та мотивованого рапорту цих осіб. У зв`язку з тим, що позивач з рапортами щодо виплати йому матеріальної допомоги до відповідача не звертався, тому і нарахування йому такої виплати не проводилась.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

06.11.2015 року згідно наказу №385 о/с ГУ МВС України в Донецькій області позивача звільнено з ОВС відповідно п. 64 «г».

11.04.2018 року, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року наказом №7 о/с лк ГУ МВС України в Донецькій області пункт наказу №385 о/с від 06.11.2015 року ГУ МВС України в Донецькій області скасовано в частині звільнення та поновлено з 07.11.2015 року: капітана міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янська та Слов`янського району).

20.06.2018 року наказом ГУ МВС України в Донецькій області №15 о/с лк капітана міліції Марченка Артема Михайловича - начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Слов`янського міського відділу (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно довідки Слов`янського МВ (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області №5314/303/07-2019 від 08.04.2019 року ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 20.06.2018 року виплачено грошове забезпечення згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року №805/861/18-а, сума виплати до негайного виконання 6147,46 грн. Всього нараховано за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року 3624,58 грн. Компенсація за невикористану відпустку не нараховувалась.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896, (в редакції від 29.05.2015, втрата чинності 13.12.2016) затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Пунктом 1.5 Інструкції № 499 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Відповідно до абз. 1 п. 1.6 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно п.2.2.2 п. 2.2 розділу ІІ Інструкції № 499 конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду.

На підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області №7о/с від 11.04.2018 року та на виконання вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом ОВС Слов`янським МВ було нараховано та сплачено грошове забезпечення позивачу за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року.

Як вбачається зі штату Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) затвердженого наказом МВС №373 від 18.04.2013 року, посадовий оклад позивача (начальник відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу складає) 850,00 грн. оклад за спеціальним званням позивача (капітан міліції) затверджений наказом МВС №499 від 31.12.2007 року складає 120,00 грн., розмір надбавки за вислугу років позивача, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням затверджений наказом МВС №499 від 31.12.2007 року складає 25% (850+120)*25%=242,50 грн.

Відповідно наказу ГУМВС України в Донецькій області №7 о/с від 11.04.2018 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді йому не було встановлено розмір окладів, надбавок, доплат, преміювання тощо.

Проте позивачу суму грошового забезпечення за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року було виплачено не в повному обсязі. Позивач вважає, що відповідно рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року №805/861/19-а при розрахунку середньої заробітної плати, сума його заробітної плати повинна складати 208,97 грн. за робочий день.

Проте суд відхиляє це твердження позивача, у зв`язку з тим, що Донецький апеляційний адміністративний суд в постанові від 13.06.2019 року при обчисленні середньої заробітної плати (грошове забезпечення) позивача, виходив з розміру середньої заробітної плати позивача за поточний рік, тобто на момент його звільнення у 2015 році.

При цьому визначений апеляційним судом розмір грошового забезпечення 208,97 грн. за день стосується розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, проте не є величиною, яка визначає майбутнє грошове забезпечення, після поновлення на посаді.

Нормою, що регулює оплату праці працівників є Закон України «Про оплату праці» та КЗпП України.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 233 КЗпП, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.05.2019 в справі № 816/1791/17.

Як ч. 1 ст. 94 КЗпП України, так і ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у ч. 1 ст. 94 Кодексу і ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - «оплатності праці», який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Згідно ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно ст.98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Як вбачається з довідки Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області №5314/303/07-2019 від 08.04.2019 року грошове забезпечення позивача за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року складає 3624,58 грн.

Оскільки заробітна плата позивача складає менше розміру мінімальної заробітної плати, то при вирішенні питання щодо нарахування та виплати грошового забезпечення (заробітної плати), з метою не порушення прав позивача, відповідачу необхідно застосовувати розмір мінімальної заробітної плати за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року.

Згідно п.5 ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з січня на рівні 3723 грн.

Відтак, за період перебування позивача на службі у відповідача з 22.03.2018 року по 31.03.218 року йому належить до нарахування та виплати грошове забезпечення із застосовуванням розміру мінімальної заробітної плати на 2018 рік.

У зв`язку з вищевикладеним, посадові особи Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення позивачу за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року діяли не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу днів не використаної відпустки, та компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік суд зазначає.

Згідно ст. 52 Положення № 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Відповідно до наказу №49 від 04.09.2015 року Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) позивач перебував в черговій оплачуваній відпустці за 2015 рік.

Згідно положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів справ Української РСР затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 29 липня 1991 року №114 п. 56 - особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Відтак немає законних підстав для нарахування всіх днів невикористаних відпусток, а також нарахування та виплати компенсації за невикористані відпустки за 2015-2017 роки.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 24.05.2019 року №11 о/с лк внесені зміни в частині звільнення до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 20.06.2018 року №15 о/с лк, на підставі якого ГУ МВС України в Донецькій області зазначено невикористану відпустку за 2018 рік у кількості 16 діб.

Крім того, відповідно листа ГУМВС України в Донецькій області від 31.05.2019 року №242/лк позивача повідомлено, що компенсація за невикористану відпустку за 2018 рік за відпрацьований час у кількості 16 діб буде виплачена позивачу.

В судовому засіданні представник Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області зазначив, що дані щодо виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку 2018 року за відпрацьований час у кількості 16 діб відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2018 рік із розрахунку 16 діб.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Слов`янського МВ (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити при звільненні допомогу на оздоровлення за 2015-2018 роки в сумі 25 285,37 грн.

Постановою КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» п.п.3 п.5 надано право (не обов`язок) керівникам держорганів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно п. 3 наказу МВС України від 31.12.2007 року №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» визначає структуру грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення).

Пунктом 4 цього наказу передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється в порядку, затвердженого Інструкцією.

Пунктом 2.16 Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлено такий одноразовий вид грошового забезпечення, як матеріальна допомога.

п. 2.16.1. Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяють на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

п.2.16.2. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в дозволених законодавством випадках - до шести років, матеріальна допомога надається.

п. 2.16.3. Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримували на день виплати.

п. 2.16.4. Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

З наведених норм є очевидним, що нарахування та виплата матеріальної допомоги особам рядового та начальницького складу ОВС проводиться за наявності коштів та мотивованого рапорту цих осіб.

Оскільки позивач з відповідним рапортом щодо виплати йому матеріальної допомоги не звертався, тому відповідачем не проводилось і нарахування такої виплати.

Вимоги позивача про зобов`язання Слов`янського МВ (з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити йому при звільненні допомогу на оздоровлення є безпідставними, тому в задоволенні даних вимог необхідно відмовити.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Поряд із цим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

Виходячи з заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Донецькій області (, м. Маріуполь, вул. Італійська, 32), Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області (, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 30) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.03.2018 року по 20.06.2018 року із застосовуванням розміру мінімальної заробітної плати на 2018 рік 3723 грн. (з урахуванням раніше виплачених сум).

Зобов`язати Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2018 рік із розрахунку 16 діб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15.10.2019 року.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш