Справа № 520/4252/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 р. Справа № 520/4252/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року, повний текст складено 24.06.2019 року, по справі № 520/4252/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати противоправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 10.12.2018 року № 1-26.7-5991 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 01.03.2018 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 року року на підставі довідки від 10.12.2018 року №1-26.7-5991 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року позов задоволено частково.

Визнано противоправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 10.12.2018 року № 1-26.7-5991 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 01.03.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 року року на підставі довідки від 10.12.2018 року №1-26.7-5991 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В обгрунтування зазначив про не врахування судом першої інстанції висновків , викладених в постановах Верховного Суду щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити виплату пенсії без обмеження її максимального розміру.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закону № 2262-ХІІ).

10.12.2018 року Державним підприємством обслуговування повітряного руху України видана позивачу довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій № 1-26.7-5991 (а.с. 15).

27.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі цієї довідки та без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2018 року (а.с. 11).

25.01.2019 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом № 6492/П-14 повідомило позивача, що для перерахунку пенсії немає законних підстав (а.с. 12-13).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести виплату пенсії без обмеження її граничного розміру.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень - визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, яким внесені зміни до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Зазначений Закон був прийнятий 06 грудня 2016 року, проте набув чинності з 01 січня 2017 року, тобто після прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратили чинність.

Відповідно, зміни, внесені до цієї норми права з 01 січня 2017 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII - є нереалізованими та не змінюють правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем у цій справі.

Це означає, що протягом 2017 року, 2018 року ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до ч. 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 12 березня 2019 року по справі № 522/3049/17, від 15 квітня 2019 року по справі № 522/16973/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 щодо виплати пенсії без застосування обмеження її максимальним розміром - є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим є підстави для його скасування в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям в цій частині нового про задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції - 1536,80 грн. та апеляційної скарги - 1152,60 грн., що підтверджується квитанціями від 25.04.2019 року, від 19.07.2019 року.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено у повному обсязі, та стягнення судом першої інстанції на користь позивача частини судового збору у розмірі 768,40 грн., на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (768,40 грн + 1152,60 грн).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 по справі № 520/4252/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести спірний перерахунок пенсії без обмеження відповідним розміром та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

У зв`язку з цим доповнити абзац третій резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року по спрві № 520/4252/19 після слова "забезпечення" словосполученням "без обмеження її максимальним розміром".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов