Справа № 200/11528/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 р. Справа№200/11528/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6)

про визнання протиправним та скасування рішення від 20 липня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 20 липня 2019 року та зобов`язання відповідача розглянути повторно його заяву про призначення пенсії від 11 липня 2019 року та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи, а саме: з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року на підприємстві «Шахта ім. 60-річчя Совєтськой України», з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2015 року, з 1 квітня 2015 по 31 жовтня 2015 року, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», до страхового стажу з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року період навчання в Донецькому політехнічному інституті.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11528/19-а.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем і було прийнято рішення від 20 липня 2019 року про відмову в призначенні пенсії, з тих підстав, що я не маю необхідних 10 (десять) років до пільгового стажу, як убачається з рішення про відмову в призначенні (перерахунку) з розрахунку стажу моєї пенсійної справи періоди які відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1, а саме з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року на підприємстві «Шахта ім. 60-річчя Совєтской України», оскільки відсутня пільгова довідка, з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2015 року, з 1 квітня 2015 року по 31 жовтня 2015 року на підприємстві оскільки підприємство ПАТ «Шахта Засядька», перереєстровано на підконтрольній українською владою території, пільгові довідки підлягають перевірці та атестації робочих місць , до пільгового та страхового стажу не зараховано період з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року, на підприємстві ОП «Шахта ім.О.Ф. Засядька», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 12 липня 2019 року). До страхового стажу не зараховано період навчання в Донецькому політехнічному інституті, оскільки цей період потребує уточнюючої документи. Позивач зазначає що дії відповідача в відмові в призначенні пенсії від 20 липня 2019 року не ґрунтуються на законі , відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_2 де чітко зазначено, що позивач навчався в Донецькому політехнічному інституті починаючи з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року (запис в трудовій книжці №1 ) диплом ФВ № НОМЕР_3 , запис № 2 від 7 серпня 1992 року - прийнятий гірничим майстром з повним робочим в шахті (наказ 660-к від 10 серпня 1992 року) на підприємстві «Шахта ім.60-річчя Радянської України», запис № 5 від 1 квітня 1998 року -прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті (наказ 970-К від 1 квітня 1998 року) на підприємстві ДП шахта «О.Ф. Засядька».

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах є за необхідне підтверджувати спеціальний (пільговий) стаж довідками за правилами встановленими Порядком № 637 та надання довідок підтверджуючих зайнятість в підземних (гірничих) роботах спусками під землю. Управлінням не було зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року та з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року підприємством Публічне Акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф.Засядька» через відсутність відомостей про сплату єдиного внеску. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки позивач в період з 25 червня 1988 року по 28 серпня 1989 року проходив строкову службу в рядах Радянської армії, а період навчання припадає на період з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року та позивачем не надано довідки з місця навчання.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 28 лютого 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Позивач є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка від 11 липня 2019 року № 1428-.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 на ім`я позивача підтверджується факт роботи позивача у період з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року на посаді гірничого майстра з повним робочим днем в шахті підприємстві «Шахта ім. 60-річчя Совєтськой України». У період з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2017 року позивач працював на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем у шахті на підприємстві Публічне Акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядька». Період роботи позивача на зазначеному підприємстві у період з 1 січня 1998 року по 28 лютого 2017 року підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5), з яких вбачається нарахування підприємством-страхувальником заробітної плати позивачу у спірний період.

Зайнятість позивача на зазначених підприємствах у спірні періоди, отримання ним заробітної плати та сплати страхових внесків підтверджується наданими позивачем довідками: від 7 травня 2014 року № 16-48, № 16-48/1, № 16-48/2, від 16-48/3, від 31 травня 2019 року № 259 о/к, № 259 о/к, від 31 травня 2019 року о/к, від 22 квітня 2019 року № 139/19-15.

11 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача № 1555 із заявою про призначення пенсії згідно з пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем було прийнято рішення від 20 липня 2019 року про відмову позивачу у призначені (перерахунку) пенсії. Обґрунтовуючи зазначене рішення відповідач зазначив наступне.

ОСОБА_1 були надані наступні документи: заява, копія паспорту і ІНН, копія трудової книжки від 7 серпня 1992 року серії НОМЕР_5 , копія диплому про навчання від 19 червня 1992 року серії ФВ № 782323, копія військового квитка від 25 червня 1988 року серії НОМЕР_6 0048644, копії наказів про атестацію робочих місць Шахта «ім. 60-річчя Советской України» № 190/к від 3 квітня 1995 року, № 539/к від 19 вересня 2000 року, № 533/к від 19 жовтня 2001 року, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1428- від 11 липня 2019 року. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 02 місяці 17 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року на підприємстві Шахта «ім. 60-річчя Советской України», оскільки не надана пільгова довідка, з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2015 року, з 1 квітня 2015 року по 31 жовтня 2015 року ОП «Шахта ім. О.Ф.Засядька», оскільки підприємство перереєстровано на підконтрольній українській владі території та не надані пільгові довідки, які підлягають перевірці. До пільгового та страхового стажу не зараховані періоди березень 2015, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф.Засядька», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 12 липня 2019 року). До страхового стажу не зараховано період навчання в Донецькому політехнічному інституті, оскільки цей період потребує уточнюючої документи.

За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Право на пенсію за нормами пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України № 213 « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року заявник набуде за умови наявності 10 років пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Норами статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Згідно частини 3 зазначеної статті працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

У той же час, судом встановлено, що спірний період роботи позивача підтверджується записами трудової книжки, яка містить всі необхідні записи, зокрема підтверджує, що позивач працював повний робочий день та робота була під землею (в шахті).

Також, пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними матеріалами справи, а саме довідкою ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» від 7 травня 2014 року № 16-48 про підтвердження фактичного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день на ГОАО «Шахта шимени 60-летия Советской Украины» у період, зокрема, з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року та зазначено, що професії, на яких працював позивач підземні з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1 підрозділу 1, код 1010100а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Крім того, пільговий характер роботи позивача у період з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2017 року підтверджується довідками ДП «Шахта ім. А.Ф. Засядька» від 31 травня 2019 року № 259 о/к про підтвердження фактичного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 7 серпня 1992 року по 22 березня1998 року та з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2015 року, з 1 квітня 2015 року по 31 жовтня 2015 року з підстав ненадання пільгових довідок.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди березень 2015, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 12 липня 2019 року), суд зазначає наступне.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» за періоди березень 2015, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 12 липня 2019 року).

Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди на вищезазначених підприємствах. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача в Донецькому політехнічному інституті, оскільки цей період потребує уточнюючи документи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_7 позивач навчався у Донецькому політехнічному інституті у період з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року. Суд зазначає, що диплом є державного зразка та відноситься до професійно-технічної освіти. Відповідачем не надано до суду жодного спростування того, що даний навчальний заклад не відноситься до професійно-технічної освіти, а тому суд доходить до висновку щодо необґрунтованості відмови відповідача у не зарахуванні до пільгового стажу позивача період навчання. Крім того, факт навчання позивача у цей період у зазначеному навчальному закладі з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року підтверджується записом у трудовій книжці.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, щодо неправомірності не зарахування відповідачем позивачу до страхового стажу періоду навчання позивача у Донецькому політехнічному інституті у період з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи, та як наслідок задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 11 вересня 2019 року.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 20 липня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 липня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні (перерахунку) пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 11 липня 2019 року № 1555 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 7 серпня 1992 року по 22 березня 1998 року на підприємстві «Шахта ім. 60-річчя Совєтськой України», з 1 квітня 1998 року по 28 лютого 2015 року, з 1 квітня 2015 по 31 жовтня 2015 року, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», до страхового стажу період роботи березень 2015 року, з 1 листопада 2015 року по 28 лютого 2017 року на підприємстві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», з 1 вересня 1986 року по 19 червня 1992 року період навчання в Донецькому політехнічному інституті.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 18 жовтня 2019 року. Повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар