Справа № 520/5345/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р.Справа № 520/5345/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Сагайдак В.В., м. Харків) від 15.07.2019 року по справі № 520/5345/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

третя особа Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ХК0480/292/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 року ухвалену заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області у відношенні фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року по справі № 520/5345/19 позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/6272/19 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та надати час для усунення недоліків, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 15.07.2019 року адміністративний позов залишено без руху та запропоновано усунути вказані недоліки. Вказана ухвала обґрунтована тим, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції адміністративний позов не оформлено у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, а саме позивач не зазначив: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; оригінал платіжного документу про сплату судового збору у розмірі, що визначений Законом України «Про судовий збір».

Також, вказано про необхідність сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 576,30 грн. або надати пояснення щодо заяви, яка подана у відповідності до ст. 166, 167 КАС України.

Вказана ухвала направлена на адресу позивача та поштове відправлення повернуто з причин «інші причини», що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановляючи ухвалу від 15.07.2019 р. про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачу було вручено копію ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 р. про залишення позовної заяви без руху та позивачем станом на 15.07.2019 р. зазначені в ухвалі недоліки не усунуті.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду, в якій просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.19 р. про повернення позовної заяви скасувати та надати час для усунення недоліків позовної заяви. Скаржник, в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що копія ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 р. про залишення позовної заяви без руху ні позивачем, ні його представником не була отримана, тому саме через це не було можливості усунути недоліки, що вказані в цій ухвалі. В зв`язку з відсутністю інформації стосовного цього позову, представником позивача було направлено заяву до Харківського окружного адміністративного суду з проханням надати інформацію щодо поданого позову, із зазначенням того, що на момент подачі заяви, позивачем інформація по цій справі не отримувалась. Вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є не обґрунтованою та незаконною, адже вона позбавляє позивача його права на своєчасний захист законних прав та інтересів, а тому просить її скасувати.

Судовим розглядом встановлено, що 31.05.2019 р., відповідно до супровідного листа, який міститься в матеріалах справи, Харківським окружним адміністративним судом направлено на адресу, зазначену позивачем, як фактична адреса, а саме: АДРЕСА_1 , копію ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки ухвала про залишення позову без руху відповідно до ч. 1 ст. 241 КАС України є судовим рішенням, питання вручення судових рішень врегульовано ч. 6 ст. 251 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення у тому числі (…) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікаторам № 885, копію ухвали скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "інші причини", та відповідно до штемпеля на поштовому конверті, отримано Харківським окружним адміністративним судом 08.07.2019 р.

Зі змісту наведеної вище норми КАС України слідує, що судове рішення вважається належним чином врученим, якщо воно було вручено учаснику справи під розписку, засобами поштового зв`язку, за електронною адресою особи або у разі проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати відправлення, відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи.

Як вже було зазначено, поштовий конверт з рекомендованим повідомленням поштовим відділенням повернуто до суду у зв`язку із «інші причини». Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист.

Подібна відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

Відміток про відмову отримати судове рішення чи відсутність позивача за місцезнаходженням на поштовому повідомленні не проставлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність доказів вручення позивачу копії ухвали про залишення позову без руху, що унеможливлює застосування приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, зокрема як можливість повторного надіслання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і інформування за допомогою засобів зв`язку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач, крім фактичної адреси, зазначив адресу реєстрації, адресу представника, номер засобів зв`язку та електронну адресу, проте суд першої інстанції отримавши конверт (поштове відправлення), який повернувся, з зазначенням причин не вручення «інші причини», не вжив всіх необхідних заходів щодо повідомлення позивача про залишення апеляційної скарги без руху.

Отже, повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, зокрема як можливість повторного надіслання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і інформування за допомогою засобів зв`язку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Так, суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов скаржнику з тих підстав, що останнім не усунуто недоліки, допущені позивачем при поданні позовної заяви, не врахував ті обставини, що ФОП ОСОБА_1 не отримав особисто ухвалу суду від 31.05.2019 року.

З огляду на зазначене, беручи до уваги не вжиття судом першої інстанції всіх можливих заходів щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху, необізнаність позивача про це судове рішення, наявність інших засобів зв`язку та поштової адреси, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви та наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Щодо вимоги апелянта встановити новий строк для усунення недоліків позовної заяви, суд дійшов до висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки питання про встановлення нового строку на усунення недоліків позовної заяви повинен вирішувати саме суд першої інстанції при поверненні справи для продовження розгляду, а не суд апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Харківського окружного адміністративного суд від 15.07.2019 року по справі № 520/5345/19 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду..

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/5345/19 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/5345/19 скасувати.

Справу № 520/5345/19 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року