Справа № 140/2001/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

21 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2001/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у підготовчому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви у частині без розгляду в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 23 березня 2018 року № , № , № , № , № 223161307, вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 1, т.1).

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року у даній справі здійснено заміну відповідача Головного управління ДФС у Волинській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Волинській області (арк. спр. 248, т. 2).

Представник відповідача разом із відзивом на позов 24 липня 2019 року подала до суду клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у частині визнання протиправними і скасування вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року (арк. спр. 226-228, т. 2).

Клопотання мотивоване тим, що позивач пропустив десятиденний строк на звернення до суду із позовом про оскарження вимоги від 23 березня 2018 року, передбачений частиною четвертою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

У відповіді на відзив від 09 жовтня 2019 року позивач заперечив проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у частині, яка стосується вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року. Посилаючись на статті 261, 267 Цивільного кодексу України, вказав, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові за результатами його розгляду по суті. У свою чергу, вимогами Кодексу адміністративного судочинства України не визначено права сторони заявляти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у частині позовних вимог.

У запереченні на відповідь на відзив від 11 жовтня 2019 року представник Головного управління ДПС у Волинській області зазначила, що право звернення до суду із клопотаннями, у тому числі про залишення позовної заяви без розгляду, закріплене статтею 44 КАС України. Водночас, нормами КАС України передбачені строки звернення до суду, а також наслідки пропущення таких строків.

У судовому засіданні представник відповідача заявлене клопотання підтримала із підстав, зазначених у ньому та запереченні на відповідь на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив з огляду на підстави, вказані у відповіді на відзив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши їх доводи у заявах по суті справи, дослідивши необхідні письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно із частиною третьою вказаної статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно із абзацом 3 та 4 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, чинним законодавством України встановлено, що строк звернення платника ЄСВ до суду про оскарження вимоги становить десять календарних днів, який обраховується із дати надходження вимоги платнику, для оскарження її в судовому порядку.

Як слідує із матеріалів справи, оскаржені вимога від 23 березня 2018 року № та рішення від 23 березня 2018 року № позивач отримав 04 квітня 2018 року. Вказана обставина стверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. спр. 229, т. 2). Отже, на думку суду, строк на оскарження такої вимоги та рішення закінчився 17 травня 2018 року (із урахування припадання останнього дня строку на вихідний день та перенесення його на перший після нього робочий день), у випадку, якщо судом не встановлено факт оскарження в адміністративному порядку.

Із позовом про оскарження вказаних вимоги і рішення підприємець звернувся 25 червня 2019 року, що свідчить про пропуск десятиденного строку для звернення до суду.

Позивач заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подавав, поважність причин пропуску такого строку не обґрунтував і не підтвердив належними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, від 08 серпня 2019 року у справі № 480/106/19 та, відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Зазначені строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Також, суд бере до уваги приписи частини другої статті 6 КАС України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд уважає безпідставним посилання позивача на норми Цивільного кодексу України, якими урегульовується питання початку перебігу позовної давності, оскільки за вказаними нормами обчислюються процесуальні строки при зверненні до суду за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

У зв`язку із вищенаведеним, враховуючи практику Верховного Суду суд уважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача та залишити без розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Волинській області у частині позовних вимог про визнання протиправними і скасування вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року.

Окрім того, відповідно до частини п`ятої статті 240 КАС України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Разом з тим, за приписами пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, оскільки позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними і скасування вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду, тому позивачу слід роз`яснити право звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору у цій частині на підставі пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VІ (з наступними змінами та доповненнями).

Керуючись статтями 240, 243, 248, 256, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління ДПС у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог задовольнити.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Волинській області в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги № від 23 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки), рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2018 року залишити без розгляду.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2019 року.