Справа № 1.380.2019.004624
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.004624
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2019 № 4 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 13, ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 20.02.2019 (з моменту звернення до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Жидачівський район) пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13, ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, Переліку 2 Охорона здоров`я закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу роботи невраховані періоди роботи провізором в товаристві з обмеженою відповідальністю Камелія з 08.02.2000 по 09.01.2006, провізором в аптеці ФОП ОСОБА_2 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ з 05.04.2006 по 18.02.2011, з 22.02.2011 по 30.09.2018 - провізором в аптеці ФОП ОСОБА_3 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.02.2019 позивач звернулась до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України у Львівській області (Жидачівський район) із заявою про призначити пенсію на пільгових умовах, за вислугу років що передбачене ст. ст. 13, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до рішення ГУПФ України у Львівській області від 22.05.2019 № 4 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки, на думку ГУПФ України у Львівській області, спеціальний стаж працівника охорони здоров`я становить 12 років 3 місяці 20 днів. Вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до спеціального стажу працівника охорони здоров`я 5 років 11 місяців 2 дні роботи провізором у товаристві з обмеженою відповідальністю «Камелія», 4 роки 8 місяців 4 дні провізором в аптеці ФОП ОСОБА_2 , а також 7 років 7 місяців та 9 днів провізором в аптеці ФОП ОСОБА_3 .

Ухвалою від 16.09.2019 суддя відкрив спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 01.10.2019 (вх. № 35412), у якому зазначає, що на підставі додаткових документів (витяги з наказів про затвердження штатних розписів по аптеці № 1 ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності ТОВ Камелія, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; статуту ТОВ Камелія) та проведених перевірок Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до акту від 07.05.2019 № 92-1/3 Перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та акту від 07.05.2019 № 92-1/3 Перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, - не підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 08.02.2000 no 09.01.2006 та за період 22.02.2011 по 30.09.2018 у закладах охорони здоров`я, передбачених Переліком № 909 закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. З огляду на зазначене, відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 22.05.2019 №4 правомірно відмовив у зарахуванні до спеціального стажу період роботи ОСОБА_1 на посаді провізора ТзОВ Камелія з 08.02.2000 по 09.01.2006, на посаді провізора у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з 10.01.2006 по 30.09.2018, оскільки дані установи не є закладами охорони здоров`я, передбаченими Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив від 08.10.2019 (вх. № 36415).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику закладів охорони здоров`я відповідно до п. 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області 28.05.2019 прийняло рішення № 4 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (п/с № 68).

Вказане рішення мотивоване тим, що згідно із записами у трудовій книжці позивача страховий стаж становить 37 років 1 місяць 18 днів. Відповідно до представлених документів не підтверджено період роботи з 08.02.2000 по 09.01.2006, 05.04.2006 по 30.09.2018 у закладах охорони здоров`я передбачених Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909.

Вважаючи рішення протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України № 1788-XII) окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, серед яких пунктом «е» визначені працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

За правилами абзацу дванадцятого статті 55 цього ж Закону до досягнення 55 років право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII. Тобто, не менше 25 років 6 місяців.

Визначення поняття «заклад охорони здоров`я» міститься у статті 3 Закону України від 19.11.1992 № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон України № 2801-XII), згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Згідно з статтею 3 Закону України № 2801-ХІІ закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до статті 16 Закону України № 2801-ХІІ заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909) затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 Переліку № 909 до закладів охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на пенсію, відносяться провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад), лаборанти, які працюють в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Згідно з приміткою 2 постанови № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських,провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385 аптеки відносяться до закладів охорони здоров`я (далі - Перелік № 385).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385 затверджено перелік закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад, зокрема, до цього переліку входить: керівники фармацевтичних (аптечних) закладів та їх заступники: завідувач, директор, начальник, заступники з числа провізорів (завідувача, директора); керівники структурних підрозділів: завідувач, начальник, заступник з числа провізорів (завідувача, начальника), завідувач аптечного пункту; провізори спеціалісти: старший провізор, провізор, провізор-косметолог, провізор-аналітик, провізор клінічний, провізор інтерн.

Відповідно до пункту 16 пояснень до цього Переліку № 385 аптека - заклад охорони здоров`я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про лікарські засоби» оптова, роздрібна торгівля лікарськими засобами на території України здійснюється підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством.

Підставою для видачі ліцензії є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, відповідність яких встановленим вимогам та заявленим у поданих заявником документах для одержання ліцензії характеристикам підлягає обов`язковій перевірці перед видачею ліцензії у межах строків, передбачених для видачі ліцензії, за місцем провадження діяльності органом ліцензування або його територіальними підрозділами у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Суб`єкт господарювання може здійснювати оптову, роздрібну торгівлю лікарськими засобами за умови відповідності ліцензійним умовам провадження певного виду діяльності.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку про те, що особа, яка працювала на посаді ревізора в ФОП, ТОВ за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитаційних сертифікатів, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 року (справа № 355/632/17) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року (справа № 492/446/15-а).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Статтею 62 Закону України № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до копії трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи, позивач (а.с. 12-14):

з 21.08.1982 по 01.07.1987 - навчалася на фармацевтичному факультеті Львівського державного медичного інституту;

з 31.07.1987 по 11.08.1989 працювала провізором-технологом в аптеці № 187 с. Скаржниці;

з 11.08.1989 по 01.11.1989 працювала завідувачем аптеки № 238 м. Новий Розділ;

з 01.11.1989 по 15.05.1990 працювала провізором-технологом та провізором-анапітиком в аптеці № 148 м. Новий Розділ;

з 15.05.1990 по 01.02.1995 працювала провізором-технологом Міжлікарняній аптеці № 264 м. Новий Розділ;

з 01.02.1995 по 27.06.1997 працювала фармацевтом в аптеці № 343 м. Ходорова;

з 27.06.1997 по 01.02.2000 працювала провізором-технологом в аптеці № 343 м. Ходорова;

з 08.02.2000 по 09.01.2006 працювала провізором у товаристві з обмеженою відповідальністю «Камелія»;

з 10.01.2006 по 18.02.2011 працювала провізором в аптеці ФОП ОСОБА_2 згідно трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ;

з 22.02.2011. по 30.09.2018 працювала провізором в аптеці ФОП ОСОБА_3 згідно трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ;

з 07.11.2018 по даний час працює вартівником складу № 1169 КЗ Львівської обласної ради «Обласна база спеціального медичного постачання».

Суд встановив, що державним департаментом з контролю за якістю, безпекою та виробництвом лікарських засобів і виробів медичного призначення 26.06.2002 видано ТОВ «Камелія» ліцензію серії АА № 314127 на роздрібну торгівлю лікарськими засобами, строк дії з 29.05.2002 по 29.05.2005; державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення 11.08.2005 видано ТОВ «Камелія» ліцензію серії НОМЕР_1 на роздрібну торгівлю лікарськими засобами, строк дії з 15.06.2005 по 15.06.2010; державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення 13.10.2006 видано ФОП ОСОБА_2 ліцензію серії НОМЕР_2 на роздрібну торгівлю лікарськими засобами, строк дії з 05.04.2006 по 05.04.2011; державною інспекцією з контролю за якістю лікарських засобів 17.05.2011 видано ФОП ОСОБА_3 ліцензію серії НОМЕР_3 на роздрібну торгівлю лікарськими засобами, строк дії з 12.04.2011.

Отже, позивач, працювала на посаді провізора в аптеках ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Камелія», які здійснювали свою діяльність на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

З викладеного вбачається відсутність підстав вважати, що позивач у спірний період працювала в установах, які не є закладом охорони здоров`я передбачених Переліком № 909.

З урахуванням наведеного суд вважає, що періоди роботи провізором в товаристві з обмеженою відповідальністю Камелія з 08.02.2000 по 09.01.2006, провізором в аптеці ФОП ОСОБА_2 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ з 05.04.2006 по 18.02.2011, провізором в аптеці ФОП ОСОБА_3 з 22.02.2011 по 30.09.2018 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ повинні зараховуватись до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, відтак у позивача наявне право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2019 № 4 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 13, ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи періоди роботи провізором в товаристві з обмеженою відповідальністю Камелія з 08.02.2000 по 09.01.2006, провізором в аптеці ФОП ОСОБА_2 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ з 05.04.2006 по 18.02.2011, провізором в аптеці ФОП ОСОБА_3 з 22.02.2011 по 30.09.2018 відповідно до трудової угоди, зареєстрованої в Жидачівському РЦЗ.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 20.02.2019 пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 768,40 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кедик М.В.