Справа № 442/5510/19
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/5510/19
Провадження №2-а/442/109/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Івано-Франківській області, Інспектора лейтенанта поліції Федорко М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до УПП в Івано-Франківській області, Інспектора лейтенанта поліції Федорко М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19.07.2019 року, працівником патрульної поліції Федорко М. було складено постанову серія ЕАВ № 1343215, про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень 00 копійок. Виходячи із змісту постанови складеної поліцейським ОСОБА_2 , адміністративне правопорушення полягає в тому, що він ОСОБА_1 , керуючи ТЗ зі швидкістю 97 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті. Разом з тим, звернув увагу суду на те, що 19.07.2019 року, рухаючись дорогою Н10, він жодних правил дорожнього руху не порушував, а тим більше не перевищував допустиму швидкість руху транспортного засобу, оскільки жодного інформаційного знаку про населений пункт він не бачив. Додатково інформує, що дорога НІ0 с чотирьох рядною (по два ряди в кожну сторону). З винесеною відносно нього постановою він не згідний, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що дії працівника патрульної поліції Федорко М.В., щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на мене адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є протиправними. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1343215 від 19.07.2019р.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

В судове засідання представник УПП в Івано-Франківській області інспектор взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Федорко Микола Вікторович в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду поступив письмовий відзив на позовну заяву, просять проводити розгляд справи без участі відповідача, відносно заявлених позовних вимог просять відмовити, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Що також дає суду відповідно до ст.41 КАС проводити судовий розгляд без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних міркувань.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема частини перша, друга, третя, п`ята і шоста ст. 121. ст. 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя ст. 122, частина перша ст.123, ст.ст.124-1-126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Ст.19 КУ встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб визначений законом, а прийняті ними рішення мають бути прийняті з суворим дотриманням процедури їх проведення, що підтверджується статтею 8 ЗУ «Про національну поліцію»: поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що 19.07.2019 року близько 13 год. 25 хв. екіпажом патрульної поліції УПП в Івано-Франківській області ДПП "Ясень-21", під час несення служби на автодорозі Н-10 Івано-Франківської області, на 127 км за координатами 48°47'35.05" N 24°51'35.40"Е - с.Старі Кривотули, Івано-Франківської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000677) виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу HONDA Accord з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 97 (дев`яносто сім) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 47 (сорок сім) км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, інспектором подано сигнал про зупинку ТЗ на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" та відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», водія було проінформовано про причину зупинки.

Крім того, як вбачається із поданих суду доказів по справі, інспектором поліції ОСОБА_2 було доведено до водія, що останній рухався зі швидкістю 97 (дев`яносто сім) км/год, тобто перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 47 (сорок сім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України та ознайомлення позивача із відеофіксацією факту правопорушення зафіксованим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС000677).

Крім того, після виконання вимог, передбачених ст.18 та ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених п. п. (а), (б), (г) п.2.1 ПДР.

Відповідно до ст.279 КУпАП, патрульний поліцейський, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАП, в т.ч. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП, поліцейським після розгляду адміністративної справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1343215 від 19.07.2019 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Згідно зі ст.285 КУПАП, позивача ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови, повідомлено про порядок її оскарження, виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, судом взято до увагий той факт, що позивачем ОСОБА_1 , пред`явивши позов, не було представлено жодних доказів на підтвердження своїх заявлених позовних вимог.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія.

Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів; для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху та враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LT1. США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012.

Крім того, судом взято до уваги те, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень у фабулі якої чітко зазначено, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCamLTI 20/20 ТС000677. фотознімками приладу TruCam на яких зафіксований факт правопорушення ТЗ Позивача та відеозаписом з лазерного вимірювача швидкост і руху TruCamLTI 20/20 000677.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від-. 1-0,10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а тому посилання позивача на те, що він не бачив жодного інформаційного знаку не повинно братися судом до уваги, оскільки такі доводи спрямовані тільки на те, щоб уникнути відповідальності ні вчинене правопорушення.

При цьому, сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього таку Позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1.10 ПДР автомобільна дорога, вулиця (дорога) частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього рух) , і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Крім того судом враховано те, що на ділянці автодороги де було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, міститься дорожний знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів та відповідно до схеми організації дорожнього руху, на якій зображено розміщення дорожніх знаків на автодорозі Н-10 «Стрий-Мамалига», зокрема зображено дорожній знак 5.45. «Старі Кривотули» («Початок населеного пункту»), в межах якого діють вимоги ПДР України, що визначають порядок руху в населених пунктах, а саме: водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., що підтверджує факт перевищення швидкості руху позивачем ОСОБА_1 у населеному пункті, адже його транспортний засіб було зафіксовано вимірювачем швидкості ТгиСат на 126 км із чітко зафіксованою швидкістю руху 93 км/год, в межах дії дорожнього знаку 5.4.5. «Початок населеного пункту» на ділянці дороги з максимально дозволеною швидкістю руху 50 км/год.

Відповідно до вимог ч.2 та ч.5 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. та 2 цієї ж статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Поліцейські під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Крім того, згідно п.2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-УШ, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП. відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто як вбачається з змін внесених до КУпАГІ від 14.07.2015 року, які набрали чинність 07.11.2015 року, та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Судом враховано, що норми КУпАП, а також Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 передбачають винесення постанови за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.І ст.122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньог о руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи викладене та відповідно до ст.252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а відтак факт порушення ПДР позивачем ОСОБА_3 було виявлено інспектором патрульної поліції, який з дотриманням вимог закону та обгрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та виніс постанову серії ЕАВ №1343215 від 19.07.2019 року на підставі фактично отриманих даних, з чого випливає, що інспектором не порушено вимоги ст.ст.245,280 КУпАП при притягненні останнього до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обгрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАГІ), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях.

А тому, у суду не виникає жодного сумніву, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1343215 від 19.07,2019 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обгрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7-11, 94, 159, 162-163, 246 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до УПП в Івано-Франківській області, Інспектора лейтенанта поліції Федорко М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів після його проголошення до Восьмого Апеляційного Адміністративного суду.

Сторони по справі :

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Відповідач - УПП в Івано-Франківській області, Інспектор лейтенант поліції Федорко М.В., юридична адреса - вул.Юності, 23, м.Микитинці, Івано-Франківстка область,

Суддя Гарасимків Л.І.