Справа № 185/1666/18(2-а/185/164/18)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 185/1666/18(2-а/185/164/18)
суддя І інстанції - Головін В.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року у справі №185/1666/18(2-а/185/164/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Чумаченка Дмитра Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 березня 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Чумаченка Дмитра Ігоровича в якому просить:

- визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132 КУпАП протиправними;

- скасувати постанову відповідача від 26.02.2018 року про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 132 КУпАП.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року у позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії ЕАА №307506 від 26.02.2019 року винесеною відповідачем, 26.02.2019 року о 09:57 годині на автодорозі біля с. Межиріч МО 4 250 км. позивач керуючи автомобілем КАМАЗ 5511, державний номерний знак НОМЕР_1 перевозив вантаж, який виступав вище борту більш ніж на 1 метр, чим порушив п. 22 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с.4).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила перевезення вантажу встановлено розділом 22 Правил дорожнього руху.

Як вбачається, з оскаржуваної постанови серії ЕАА №307506 від 26.02.2019 року, відповідачем зазначено про порушення позивачем пункту 22 ПДР, при цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що правила перевезення вантажу встановлено розділом 22 Правил дорожнього руху, який містить відповідні пункти, а саме з 22.1 по 22.6, однак відповідач в оскаржуваній постанові не зазначає, який саме пункт порушено позивачем, що унеможливлює встановити в діях позивача адміністративне правопорушення, яке виразилося у порушенні правил перевезення вантажу.

Суд не наділений повноваженнями встановлювати склад правопорушення, оскільки повноваження суду полягають виключно у наданні оцінки законності рішенню відповідача щодо факту інкримінованого позивачу правопорушенню. Без зазначення відповідачем пункту ПДР, який порушено позивачем, суд позбавлений такої можливості.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано фотофіксацію та відеофіксацію з якої вбачається, що позивач здійснював перевезення вантажу, який виступав за борт причепа в якому перевозився вантаж (а.с.37).

Однак, надана відповідачем відеофіксація не підтверджує факт перевезення позивачем вантажу з порушенням правил дорожнього руху, оскільки надана відеофіксація не містить фіксування факту будь-якого вимірювання вантажу, що виступав за борт причепа в той час, як розділ 22 Правил дорожнього руху визначає допустимі норми виступу вантажу за габарити транспортного засобу.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про недоведення відповідачем факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП, як наслідок постанова серії серії ЕАА №307506 від 26.02.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова