Справа № 320/1599/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1599/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Собківа Я.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року

у справі №320/1599/19 (розглянутої у порядку спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Вишгородської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,

Головного управління ДФС у Київській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо завершення процедури ліквідації платника податків, як самозайнятої особи, за заявою від 07.04.2019;

- скасувати вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-132411-56.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що отримана нею вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-132411-56 є протиправною та необґрунтованою правовим чином. Також, позивачка зазначає, що у зв`язку зі зміною виду діяльності з самозайнятої особи на роботу в адвокатському бюро, 07.04.2017 року нею до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подано заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків, однак, відповідач не здійснив ліквідацію позивача та продовжив нараховувати їй суми єдиного соціального внеску. Окрім цього, наголосила, що у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї регулярно нараховує та сплачує роботодавець, що взагалі виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску нею як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо завершення процедури ліквідації платника податків, як самозайнятої особи за заявою від 07.04.2019. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-132411-56.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням Головним управлінням ДФС у Київській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Позивач у судове засідання не прибув, надавши відзив на апеляційну скаргу та клопотання здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог з ухваленням в цій частині нового рішення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що адвокат ОСОБА_1 взята на облік в органах державної податкової служби 04.01.2012 року, а з 11.04.2013 року на облік платника податків №010.

Згідно довідки Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма "Бернацький і партнери" від 28.03.2019 року №4, ОСОБА_1 у період з 01.11.2006 року по теперішній час працює на посаді директора.

Позивачка 07.04.2017 року звернулась до Бородянського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою форми №8-ОПП про ліквідацію або реорганізацію платника податків.

Причиною для припинення діяльності зазначено - припинення діяльності самозайнятої особи.

Надалі, на вимогу контролюючого органу, ОСОБА_1 подала до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік та розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою.

Головним управлінням ДФС у Київській області сформовано та направлено на адресу позивачки вимогу від 13.11.2018 року № Ф-132411-56 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 жовтня 2018 року в розмірі 14708,70 грн., з якої недоїмка складає 14708,70 грн.

Листом від 05.03.2019 року №5607/Т/10-36-13-05 Головне управління ДФС у Київській області пояснило позиваці, що з 24.04.2017 року, згідно даних інформаційної системи, ОСОБА_1 перебуває на обліку з обліковим станом - "3 - прийнято рішення про припинення (розпочато ліквідаційну процедуру)", відповідно до поданої заяви за формою №8-ОПП. Звернуто увагу, що всупереч вимогам законодавства ОСОБА_1 не надано заяву форми №7-ЄСВ, яка є обов`язковою для зняття з обліку платника єдиного внеску, тому в інтегрованій картці позивача обліковується недоїмка, у результаті чого йому виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-132411-56 (стор. 19-21).

Вважаючи, дії відповідача протиправними щодо винесення вимоги та не завершення процедури ліквідації платника податків, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності, як самозайнятою особою, та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності. Судом першої інстанції задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо завершення процедури ліквідації платника податків, як самозайнятої особи, за заявою від 07.04.2019 р, зроблено висновок, що відповідач-1 не спростував такої бездіяльності та не довів наявність вчинених дій для завершення процедури ліквідації.

Колегія суддів не погоджується частково із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон №2464-VI).

Дія Закону №2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом №2464-VI, або в частині, що не суперечить Закону №2464 (п. 1 ст. 2 Закону №2464).

Згідно статті 5 Закону №2464-VI облік платників єдиного внеску ведеться відповідно до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162.

Платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність з єдиного внеску за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, визначені законодавством (пункту 4 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI ).

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Порядок №435), який є обов`язковим для виконання платниками єдиного внеску.

Так, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані подавати самі за себе звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність (п.13 розділу 2 Порядку № 435).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону Закону №2464-VI особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності є платниками єдиного внеску (п. 5 частини першої ст. 4 Закону №2464).

З 01.01.2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску.

Так, згідно з пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, у разі якщо платник єдиного внеску, визначений п. 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, з 01.01.2017 року Законом №2464-VI встановлено обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у п. 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, як тих, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження незалежної професійної діяльності.

Обов`язок сплати єдиного внеску, нарахованого платниками, зазначеними у п.5 частини першої ст. 4 Закону №2464-VI, встановлено частиною восьмою статті 9 Закону №2464-VI.

Крім того, згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

Базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI).

Отже, з 01.01.2017 р. платник єдиного внеску, визначений пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, у разі неотримання доходу у відповідному звітному періоді зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем. При цьому такий платник зобов`язаний подавати звітність з єдиного внеску із зазначенням бази нарахування єдиного внеску, встановленої пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI.

Згідно із Законом України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон №5076) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Законом №5076 визначено, що право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката України, які видаються Радою адвокатів регіону. З метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону №5076 набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності Радою адвокатів України забезпечується ведення Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни Раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (статті 17 Закону №5076).

Відповідно до підпункту 2 пункту 11.22 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (надалі - Порядок №1588), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 8-ОПП.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до частиною 1 статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-УІ (далі - Закон №2464), розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162 (надалі - Порядок №1162), згідно з якими фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку, як платники єдиного внеску за заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.

З аналізу вищезазначених норм колегія суддів приходить до висновку, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою № 8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про зміну організаційної форми адвокатської діяльності; - зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Кодексом.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки наведені у ст. 78 Податкового кодексу України, а саме згідно пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Кодексу після подання платником податків заяви про зняття з обліку контролюючий орган має право провести документальну позапланову перевірку.

Відповідно до пп. 11.16 п.11 розд. XI Порядку №1588 платникам податків, до яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також щодо яких законом або нормативно-правовими актом Кабінету Міністрів України для проведення реєстрації ліквідації, реорганізації, закриття або припинення діяльності платника податків вимагається довідка про зняття з обліку платника податків, замість відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою №30-ОПП видається довідка про зняття з обліку платника податків за формою №12-ОПП. З моменту видачі довідки за формою №12-ОПП такий платник податків вважається знятим з обліку у контролюючому органі за умови реєстрації його припинення відповідно до законодавства або внесення запису про припинення до відповідного державного реєстру.

Згідно пункту 6 розд. V Порядку №1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі- Закон №755), видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою ШО-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку. Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.

Таким чином по закінченню усіх дій по припиненню діяльності фізичній особі надаються довідки за формами № 12-ОПП та № 10-ЄСВ.

З огляду на зазначене, фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) та зупинила свою адвокатську діяльність, не сплачує ЄСВ виключно за умови дотримання порядку зняття з обліку, а саме: подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою №8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ.

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 , як зазначалося вище, 07.04.2017 року подано лише заяву про припинення платника податків за формою №8-ОПП, а заяву за формою №7-ЄСВ не подано.

Колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 не було дотримано законодавчо встановлену процедуру зняття з обліку, що в свою чергу позбавило контролюючий орган право закінчити усі дії по припиненню діяльності фізичної особи-підприємця та надати довідки за формами № 12-ОПП та № 10-ЄСВ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню в частині щодо визнання протиправною бездіяльність Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо завершення процедури ліквідації платника податків, як самозайнятої особи за заявою від 07.04.2019 р., а скарга Головного управління ДФС у Київській області в даній частині підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно довідки Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма "Бернацький і партнери" від 28.03.2019 року №4, ОСОБА_1 у період з 01.11.2006 року по теперішній час працює в Адвокатському об`єднанні "Адвокатська фірма "Бернацький і партнери".

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі -ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закон №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закон №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно частини 3 статті 5 цього Закону взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України №116 від 24.11.2014.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закон №2464-VI визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закон №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Приписами частини 1 статті 7 Закон №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закон №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закон №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Як з`ясовано судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, позивач в період з 01.11.2016 р. по даний час своє право на заняття адвокатською діяльністю реалізовував не як самозайнята особа, а як найманий працівник з інвалідністю в Адвокатському об`єднанні "Адвокатська фірма "Бернацький і партнери" на посаді директора.

Зокрема, що стосується вищевказаного періоду у 2017-2018 роках, то роботодавець щомісячно сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 , як працюючій особі з інвалідністю, в розмірі 8,41% від суми нарахованої їй заробітної плати, що складало за 2017 рік в сумі 2927,08 грн., а за 2018 рік в сумі 5285,24 грн., тобто в сумі що перевищує розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли вона була найманим працівником, а не самозайнятою особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, в частині щодо скасування вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-132411-56.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Інші доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга Головного управління ДФС у Київській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволенні позовних вимог по вищевказаним обставинам з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Вишгородської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо завершення процедури ліквідації платника податків, як самозайнятої особи за заявою від 07.04.2019 р. - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Я.М. Собків