Справа № 1.380.2019.004229
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.004229
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 жовтня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кухар Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Бюро Розслідувань про визнання протиправними дій та бездіяльності директора Державного бюро розслідувань,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до Державного Бюро Розслідувань (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, № 15) у якому просить суд:

« -Визнати протиправною дії Директора Державного Бюро Розслідувань Р.Трубу, щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 , від 19.07.2019 року та в порушення Закону України «Про звернення громадян» надісланого в орган та посадовим особам дії яких оскаржуються, щодо порушення прав людини, бездіяльність та протиправних дії в досудовому розслідуванні та з інших підстав;

-Зобов`язати Директора Державного Бюро Розслідувань Р.Трубу розглянути звернення ОСОБА_1 , від 19.07.2019 року щодо порушення Закону, порушення прав людини, бездіяльність та протиправні дії в досудовому розслідуванні та інших питань та надати відповідь в строк передбачений Законом.»

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

08.10.2019 року на адресу суду представником відповідача подано заяву (вх. № 36265) про закриття провадження у справі. Дана заява обґрунтована тим, що даний спір не є публічно правовим та має вирішуватися судами за правилами КПК України, оскільки звернення позивача від 19.07.2019 року, яке було адресовано Керівнику ДБР України Р.Трубі, стосується оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, зокрема у кримінальному провадженні № 0000166, досудове розслідування у якому здійснює територіальне управління, розташоване у місті Львові. У заяві просять суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України.

При вирішенні заяви представника відповідачів про закриття провадження у справі, суд встановив таке.

19.07.2019 року ОСОБА_1 , звернувся до Керівника ДБР України Р.Труби із зверненням в якому просив:

«Витребувати з ТУ ДБР у м. Львові всі подані мною звернення, запити, заяви про вчиненні злочини, кримінальні провадження ЄРДР № № 0000021, № 0000166 та відповідно ч.4 ст.38, ст. 39 КПК України вчинити дію відповідно до Закону (директор ДБР України зобов`язаний знати, яке саме дію згідно Закону зобов`язаний вчинити відповідно повноважень Р.Труба виграв конкурс);

Негайно запровадити в ДБР України систему електронного документообігу відповідно Постанови КМУ від 17.01.2018 року № 55, з підстав зупинити службові підроблення в органах ДБР;

Внести в ЄРДР заяву про злочин вчинений робочою групою Конкурсної комісії по відбору в органи ДБР профнепридатних осіб та осіб, які вчинили злочини (заява додається);

Внести в ЄРДР заяву про скоєний злочин вчинений слідчим ТУ ДБР м. Львів Е.Гордон (заява додається);

Прийняти рішення, щодо звільнення слідчих ТУ ДБР у м. Львові Л.Савчук, Е.Гордон у зв`язку з профнепридатністю». (а.с.11).

Державне бюро розслідувань листом від 07.08.2019 року № Д-5124/1.2-19 скерувало звернення ОСОБА_2 , до В.о. Директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , для врахування під час розслідування у кримінальному провадженні № 0000166. (а.с. 12).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Основного Закону).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункти 1-3 частини першої статті 4 КАС адміністративною справою визначають переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; а адміністративним судом - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС).

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує протиправними дії Директора Державного Бюро Розслідувань Р.Труби, щодо ненадання відповіді на його думку розгляду і вирішення звернення від 19.07.2019 року передбаченого Законом України "Про звернення громадян", яке стосувалося слідчих в межах кримінальних проваджень ЄРДР № № 0000021, № 0000166 з вимогою вчинити дії, а саме внести в ЄРДР заяву про злочин вчинений робочою групою Конкурсної комісії по відбору в органи ДБР профнепридатних осіб та осіб, які вчинили злочини; внести в ЄРДР заяву про скоєний злочин вчинений слідчим ТУ ДБР м. Львів Е.Гордон; прийняти рішення, щодо звільнення слідчих ТУ ДБР у м. Львові Л.Савчук, Е.Гордон у зв`язку з профнепридатністю.

Водночас, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

За правилами статті 218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Так, за приписами пункту 1 частини 1 статті 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що, здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ. Крім того, імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

При цьому Конституційний Суд України у цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №826/13340/15.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Посилання позивача на Закон України «Про звернення громадян» є безпідставними з наступних причин.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", «Про виконавче провадження».

Відтак положення Закону України "Про звернення громадян" не поширюються на доступ учасників відповідних процесів до викладеної інформації.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 826/13340/15 (номер у реєстрі судових рішень 75296569).

Враховуючи викладене дана справа не підсудна адміністративним судам, а повинна вирішуватися місцевим загальним судом в порядку КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача задоволити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державного Бюро Розслідувань (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, № 15) про визнання протиправними дій та бездіяльності директора Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та бездіяльності директора Державного бюро розслідувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.