Справа № 480/2581/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 р. Справа № 480/2581/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), звернулася до суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі - Управління ДМС в Сумській області), в якій просила:

1) визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII;

2) зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Свої вимоги, з посиланням на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» мотивувала тим, що відмова відповідача у видачі ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки порушує його права як дитини. Вважає, що паспорт-картка, видача якого передбачена вищевказаним Законом України, може видаватися виключно на добровільній основі. Однак, позивач як законний представник своєї дитини, не погоджується із збором, збиранням та обробкою персональних даних її дитини та передачею їх до Єдиного державного демографічного реєстру. Водночас, наголошує, що на даний час чинне Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, на підставі якого відповідач може видати паспорт громадянина України її дитині у формі книжечки.

Ухвалою суду від 06.08.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позов (а.с.24-28), в якому, з урахуванням поданих доказів, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, виходячи з того, що на час звернення позивача із заявою, видача паспорта громадянина України було регламентовано Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302 (далі - Порядок КМУ №302), згідно пункту 7 частини 1 якого оформлення, обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто, форма якої закріплена наказом МВС №1279 від 26.11.2014, а відповідно до пункту 24 під час приймання документів від заявника перевіряється повнота поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Однак, при поданні заяви про оформлення паспорта громадянина України позивач не дотримався ні вимог встановлених Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 13.04.2012 №320 (який на даний час втратив чинність та який передбачав видачу паспорт громадянина України у формі книжечки), ні вимог встановлених Порядком КМУ №302.

Стверджують, що подана заява позивача була розглянута в порядку і строки передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.01.2019 по досягненню 16-річного віку ОСОБА_2 звернувся через законних представників - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (батько дитини), до Управління ДМС в Сумській області із «Заявою про оформлення паспорта громадянина України», в якій просили видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, оскільки вони не надають згоди на збір та обробку персональних даних їх дитини та забороняють передачу будь-яких даних про їх дитину до Єдиного державного демографічного реєстру.

Окремо, ОСОБА_2 просив відповідно до Закону України «Про звернення громадян» надіслати письмову відповідь з повідомленням про дату і час оформлення паспорту (а.с.34-35) та додатково зазначив, що для оформлення паспорта буде надано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки.

Листом Управління ДМС в Сумській області «Щодо надання відповіді на звернення» від 14.01.2019 №5901.3.2.-259/59.1-19 ОСОБА_2 повідомлено, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачу паспорту громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (а.с.12-13). З посиланням на окрему думку суддів Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, зазначив, що належність позивача до певної суспільної групи, так само як і його переконання щодо присвоєння унікального номера, незважаючи на усю їх значимість як для нього, так і для багатьох інших громадян України, які поділяють такі ж погляди й переконання, не можуть бути підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та/чи робити з нього винятки».

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ (далі Закон України «Про громадянство України») визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення про паспорт громадянина України).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Водночас, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон «Про ЄДДР») визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно зі статтею 13 Закону «Про ЄДДР», документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься, зокрема, на паспорт громадянина України, та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 14 Закону «Про ЄДДР», документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.

Отже, вказаним Законом також передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття «документ».

Разом з цим, відповідно до статті 21 Закону «Про ЄДДР» паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Таким чином, суд визнає, що заявник, звернувшись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

При цьому, варто відмітити, що у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

В свою чергу, відповідно до частини 7 ст. 16 Закону «Про ЄДДР», уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Отже, положенням вказаної статті Закону «Про ЄДДР» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Відтак, відповідач у своєму листі на звернення позивача зобов`язаний був вказати одну з вище перерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні статті 21 вказаного Закону є документом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 через своїх законних представників звернувся до Управління ДМС в Сумській області із заявою про видачу паспорта у формі книжечки. При цьому, заявник відмовився від отримання та користування будь-якими біометричними документами, що містять інформацію, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, а також від внесення даних про нього до Єдиного демографічного реєстру та від зняття біометричної інформації (а.с.34-35).

Згідно наданої управлінням ДМС України в Сумській області відповіді, відповідач, з посиланням на Порядок КМУ №302, фактично відмовив у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до зазначеного вище Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (а.с.12-13).

Проте, суд наголошує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302, на яку посилається відповідач, і у відзиві як на підставу відмови у видачі паспорта позивачу, також передбачає можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Так, відповідно до п.3 вказаної Постанови Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Враховуючи викладене, не вбачається відсутності у відповідача можливості видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).

При цьому, спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою Управління ДМС України в Сумській області видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Відтак, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову, а також правове регулювання спірних відносин, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (№806/3265/17). У зв`язку з чим, доводи представника відповідача, з посиланням на ухвалу про відкриття провадження у типовій справі №806/3265/17 від 15.02.2018, стосовно того, що справа не є типовою, не приймається судом до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із п. 21 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд дійшов висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №806/3265/17-а.

Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №806/3265/17, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону «Про ЄДДР», на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій.

На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було «встановлене законом»), не є «необхідним у демократичному суспільстві». Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Оскільки, спірні правовідносини між сторонами виникли саме з приводу фактичної відмови відповідача у видачі паспорту у формі книжечки, з огляду на позицію відповідача про те, що видача паспорту можлива лише у формі ID-картки, враховуючи правові висновки Верховного Суду, які викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, суд дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_2 , права на отримання паспорту у формі книжечки.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відмова відповідача, викладена у листі від 14.01.2019 №5901.3.2.-259/59.1-19, у видачі ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, суд вважає необхідним визнати таку відмову протиправною та зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України.

Щодо доводів відповідача з приводу того, що заява ОСОБА_2 про оформлення паспорта громадянина України раніше встановленого зразка у формі книжечки, складена у довільній формі та без визначеного чинним законодавством обов`язкового пакету документі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся саме із заявою, в якій він просив оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України. У вказаній заяві додатково зазначив, що для оформлення паспорта буде подано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки. При цьому, у даній заяві він просив надати в порядку Закону України «Про звернення громадян» лише інформацію про дату і час оформлення паспорта, а не про розгляд поданої заяви по суті, зміст якої, як зазначено вище - оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Згідно змісту листа Управління ДМС України в Сумській області, яким надано відповідь ОСОБА_2 на його заяву, була розглянута саме заява щодо видачі паспорта громадянина України, відтак, відповідач фактично прийняв рішення по суті поданої заяви. Будь-яких посилань щодо того, що відповідь надається відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та у відповідності до його норм, даний лист не містить. Крім того, жодних зауважень щодо поданої заяви ОСОБА_2 , Управління ДМС України в Сумській області у відповіді не висловлювало. Єдиною підставою для відмови стало неможливість відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України.

Посиланням представника відповідача на постанову Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №820/3327/16, не приймаються судом до уваги, оскільки у даній справі Верховним Судом не було прийнято рішення по суті позовних вимог, а справа направлена на новий розгляд, у зв`язку з тим, що Суд не мав можливості перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

При цьому, обираючи саме такий спосіб захисту у даній справі (зобов`язати оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки), судом враховано позицію Верховного Суду, викладеної у постановах від 10.09.2019 у справі №803/1376/17, від 10.09.2019 у справі №803/941/17, а також Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 17.07.2017 органом №5916) до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (40000, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.27, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби в Сумській області у видачі ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, викладеної у листі від 14.01.2019 №5901.3.2.-259/59.1-19.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Сумській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2019.

Суддя І.Г. Шевченко