Справа № 826/16127/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 826/16127/17

адміністративне провадження № К/9901/51744/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/16127/17

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя В. А. Донець) від 29 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: І. О. Лічевецький, Г. В. Земляна, В. П. Мельничук) від 12 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) та зобов`язати відповідача надати відповідь на лист від 23 жовтня 2017 року.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що 26 жовтня 2017 року відповідачем отримано його звернення, проте відповіді на нього він не отримав.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

4. Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, 25 травня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким справу направи на новий судовий розгляд.

5. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2018 року, визначено склад колегії суддів: Білоус О. В. - головуючий суддя, Бевзенко В. М., Стрелець Т. Г.

6. Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2018 року задоволено заяву позивача про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк, внаслідок чого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву.

7. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 639/0/78-19 від 06 червня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді Білоуса О. В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

8. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

9. Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 жовтня 2017 року позивач звернувся із листом до Вищого адміністративного суду України, який був зареєстрований судом 26 жовтня 2017 року в якому просив повідомити його:

у який спосіб керівництво ВАСУ здійснює контроль за службовою дисципліною працівників (службовців) ВАСУ;

які саме питання стосовно обов`язків працівників апарату (державних службовців) ВАСУ щодо додержання ними службової дисципліни перебувають на контролі керівництва ВАСУ;

чи здійснювало керівництво ВАСУ в період з 07 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року контроль за додержанням службової дисципліни з боку начальника правового управління ОСОБА_2 , та скільки разів, та у який спосіб;

якими саме нормативними актами регулюється питання додержання службової дисципліни особою (державним службовцем), що обіймає посаду начальника правового управління ВАСУ.

11. Листом від 13 листопада 2017 року за № П-2327/15 відповідач надав відповідь на звернення позивача у якій зазначив, що обов`язки керівника державної служби щодо забезпечення службової дисципліни визначено статтею 63 Закону України «Про державну службу». Для забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби (керівник апарату суду) постійно здійснює контроль за виконанням посадових обов`язків усіма державними службовцями апарату ВАСУ, а не тільки начальником правового управління ОСОБА_2 , з дотриманням ними у службовій діяльності вимог Закону України «Про державну службу», Положення про апарат ВАСУ, Правил внутрішнього трудового розпорядку апарату ВАСУ, відповідних посадових інструкцій. У період з 07 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року порушень службової дисципліни ОСОБА_2 не виявлено. Він належним чином виконував свої посадові обов`язки. До дисциплінарної відповідальності не притягувався та дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. Зауважень від керівництва щодо неналежної поведінки ОСОБА_2 чи неефективного виконання ним посадових обов`язків не було.

12. Відповідно до реєстру вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією, лист-відповідь за № судового документу П-2327/15, був відправлений позивачеві 13 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1

13. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на лист, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що звернення позивача було розглянуто і вирішено в порядку та строки передбачені Законом України «Про звернення громадян».

15. При цьому, суд апеляційної інстанції визнав помилковими твердження скаржника про те, що реєстр вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією є внутрішнім документом ВАСУ і не свідчить про направлення відповіді та зазначив, що цей реєстр вихідних документів, який складено у відповідності до Інструкції з діловодства в адміністративних судах України затвердженою наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17 грудня 2013 року - є доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

17. Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на хибних доказах, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки у матеріалах справи відсутній доказ про те, що відповідачем у якийсь спосіб передано його лист від 13 листопада 2017 року, а також те, що поштою прийнято від відповідача для відправки його лист від 13 листопада 2017 року.

При цьому, скаржник просить звернути увагу на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04 липня 2013 року у справі К/800/1395/13, де встановлено, що реєстр відправки вхідної кореспонденції є внутрішнім документом підприємства, організації, установи і не підтверджує дати фактичного надсилання відповіді за результатами розгляду звернення громадянина.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з наступного.

19. Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

21. Спеціальним законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів та забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення є Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

22. Статтею 5 вищевказаного Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

23. Згідно з частиною першої статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

24. Згідно статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, зокрема, має право, окрім іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

25. Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

26. Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

27. Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, регулювання відносин між ними, встановлюються Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

28. Вказаними Правилами визначено, що просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки (абз.23 п. 2).

29. Правила ведення діловодства у Вищому адміністративному суді України, апеляційних та окружних адміністративних судах і регламентує порядок роботи з документами з моменту надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи чи архіву суду, встановлені Інструкцією з діловодства в адміністративних судах України затвердженою наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17 грудня 2013 року (надалі за текстом - «Інструкція»).

30. Пунктом 7.1 Інструкції передбачено, що робота з письмовими пропозиціями, заявами та скаргами фізичних або юридичних осіб (далі - звернення), що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, ведеться у суді відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а також у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 348 «Про затвердження Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації».

31. Відповідно до п. 7.8 Інструкції звернення вважаються опрацьованими, якщо порушені в них питання розглянуті по суті, вжито необхідних заходів, надано відповідь заявнику в письмовій (електронній) формі, а також якщо порушені питання зняті з розгляду заявником, про що є його письмове (електронне) повідомлення.

32. Згідно із п. 9.5 Інструкції вихідні документи суду, які створені та оформлені належним чином до відправлення у структурних підрозділах, сортуються залежно від ваги, маркуються та відправляються централізовано службою доставки (канцелярією) поштою на умовах договору про надання послуг поштового зв`язку.

33. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем як доказ надіслання позивачу лист-відповідь від 13 листопада 2017 року № П-2327/15 надано реєстр вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією з відміткою канцелярії про його отримання того ж дня.

34. Наведений доказ, суди попередніх інстанцій, поклали в основу висновку про належне та вчасне відправлення відповідачем листа-відповідь на звернення позивача.

35. Проте, суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки той лише факт, що на реєстрі вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією є відбиток канцелярії про отримання листа-відповіді, не спростовує факту відправлення останнього.

36. Відтак, заслуговують на увагу доводи позивача про відсутність належних доказів на підтвердження факту вчасного направлення листа-відповіді. Вказане обумовлене, тим, що судами попередніх інстанції було взято до уваги лише копію реєстру вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією, при цьому не досліджено питання фактичного скерування даного реєстру на вузол поштового зв`язку.

37. Також, слід відзначити, що судами не витребувано від відповідача інших доказів, які підтверджують направлення листа-відповіді на звернення позивача, у повному обсязі не досліджено Інструкцією з діловодства, якою керується відповідач, та не встановлено, чи передбачено обов`язок направляти відповідь на звернення рекомендованим поштовим повідомленням, а також, чи передбачено нею ведення реєстру на відправку простої кореспонденції, чи вихідна кореспонденція реєструється лише у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, тощо.

38. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

39. Водночас за відсутності усіх встановлених обставин, Верховний Суд в межах своїх повноважень позбавлений можливості прийняти рішення по суті вимог, заявлених у позовній заяві.

40. Таким чином, зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, касаційний суд вважає їх висновки передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

41. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

42. Частиною четвертою статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

43. Приписами статті 242 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. З огляду на те, що встановлені порушення допущені судами першої та апеляційної інстанцій, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

45. Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов