Справа № 200/10042/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р. Справа№200/10042/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо не зарахування до пільгового стажу для призначення пенсії позивачу періодів роботи з 06.03.1991 року по 18.05.1991 року, з 29.05.1991 по 04.05.1993, 20.05.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 26.01.2011, з 26.01.2011 по 05.10.2017 рр., скасування рішення №4500 від 09.11.2018 року про відмову в призначенні пенсії в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 06.03.1991 року по 18.05.1991 року, з 29.05.1991 по 04.05.1993, 20.05.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 26.01.2011, з 26.01.2011 по 05.10.2017 рр., зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.07.2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року відкрито провадження по справі в спрощеному провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 10 вересня 2019 року, зобов`язав відповідача надати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

10 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

10 вересня 2019 року судом відкладено розгляд справи до 16 жовтня 2019 року.

13 вересня 2019 року на адресу суду надійшла копія пенсійної справи позивача.

19 вересня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі та участі представника.

У судове засідання, призначене на 16 жовтня 2019 року сторони не з`явились, про дату і місце розгляду повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи положення ч. 8 ст. 205 КАС суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що після набуття права на призначення пенсії за віком згідно з ч. 2 статті 114 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме 10.07.2018 року позивач звернувся із письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області. Відповідачем 09.11.2018 року було винесене рішення № 4500 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу роботи та неможливістю здійснити перевірку факту пільгової роботи, оскільки відповідно підприємства знаходяться на непідконтрольній території (м. Донецьк). Відповідно до зазначеного рішення відповідач зарахував позивачу до пільгового стажу роботи 15 р. 00 м.00 дн. При цьому до пільгового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідачем не було зараховано періоди роботи з 06.03.1991 по 18.05.1991 - електрослюсарем підземним з повним робочим днем на шахті ім. Є.Т. Абакумова ВО «Донецьквугілля», з 29.05.1991 по 04.05.1993 - строкова служба, з 20.05.1993 по 01.01.1999 - електрослюсарем підземним з повним робочим днем на шахті ім. Є.Т. Абакумова ВО «Донецьквугілля», з 30.09.2010 по 26.01.2011 - електрослюсарем підземним з повним робочим днем на шахті ім. Є.Т. Абакумова ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», з 26.01.2011 по 05.10.2017 року - електрослюсарем підземним з повним робочим днем на шахті ім. Є.Т. Абакумова ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що позивач 10.07.2018 року звернувся із письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, зазначив, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зазначив, що позивачу зараховано період роботи на шахті ім. Є.Т. Абакумова ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» з 01.01.1999 по 29.05.2015; з 07.06.2006 по 14.02.2008, з 26.02.2008 по 30.09.2010, що складає 15 років 00 місяців 00 днів. До пільгового стажу не враховано періоди роботи з 06.03.1991 по 18.05.1991, з 20.03.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 26.01.2011 шахті ім. Є.Т. Абакумова ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», з 26.01.2011 по 05.10.2017 року - на ВП «Шахта ім. Олександра Олександровича Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», оскільки провести перевірку первинних документів, на підставі яких надано пільгову довідку №273 від 17.05.2018 року не має можливості, у зв`язку з перебуванням первинних документів на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Служба в армії прирівнюється до пільгової роботи, яка передувала даному періоду роботи чи слідувала за закінченням цього періоду, однак не зараховано у зв`язку з тим, що робота до та після військової служби не зарахована до пільгового стажу.

Страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 03 місяці 00 днів, пільговий стаж роботи - 15 років 00 місяців 00 днів. За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , оскільки на момент звернення року не має необхідного страхового та пільгового стажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 15-16).

Відповідач - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 10.07.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою № 4500 "Про призначення/перерахунок пенсії", відповідно до якої просив призначити йому пенсію (а.с. 63).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи: військовий квиток НОМЕР_3 від 29.05.1991, диплом НОМЕР_4 від 16.03.1991, пільгова довідка №273 від 17.05.2018, видана ВП «Шахта ім. Єгора Трохимовича Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», історична довідка №273 від 17.05.2018, пільгова довідка №273 від 17.05.2018, видана ВП «Шахта ім. Олександра Олександровича Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», довідка про взяття на облік ВПО № від 10.07.2018, довідка про фактичне місце проживання від 10.07.2018 №191, паспорт, ідентифікаційний код. (а.с. 57)

На підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_5 ) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. Е.Т. Абакумова виробничого об`єднання «Донецьквугілля» у період з 01.08.1990 по 18.05.1991, а саме:

- на підставі наказу 702к від 03.08.1990 року прийнятий учнем електрослюсаря чергового з ремонту обладнання;

- з 08.09.1990 по 14.11.1990 року проходив курси електрослюсарів підземних;

- з 15.11.1990 по 15.03.1991 року проходив практику;

- на підставі наказу №222к від 21.03.1991 року переведений електрослюсарем підземним на дільниці з видобутку вугілля з 16.03.1991 року;

- на підставі наказу №371к від 21.05.1991 звільнений з 18.05.1991 у зв`язку зі службою в армії. (а.с. 24)

На підставі в/к №0405710 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу за період з 29.05.1991 по 04.05.1993 року. (а.с. 24 звор.)

Судом встановлено, на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_5 ), що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. Е.Т. Абакумова виробничого об`єднання «Донецьквугілля» у період з 20.05.1993 по 14.07.2000, а саме:

- на підставі наказу 269к від 21.05.1993 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем на шахті з 20.05.1993;

- на підставі наказу 166к від 01.03.1996 року присвоєно 3 розряд електрослюсаря підземного з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу 549к від 13.07.2000 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 14.07.2000. (а.с. 24 звор.)

Судом встановлено, на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_5 ), що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. Е.Т. Абакумова Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» у період з 26.02.2008 по 12.01.2011, а саме:

- на підставі наказу 133к від 25.02.2008 року прийнятий електрослюсарем підземним 5 розряду дільниці з видобутку вугілля №1 з повним робочим днем на шахті з 26.02.2001;

- на підставі наказу 19к від 14.01.2011 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 12.01.2011. (а.с. 25-25 звор.)

Судом встановлено, на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_5 ), що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. Олександра Олександровича Скочинського Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» у період з 26.01.2011 по 05.10.2017 року, а саме:

- на підставі наказу 12л від 25.01.2011 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду дільниці з видобутку вугілля №1 з повним робочим днем на шахті з 26.01.2011;

- на підставі наказу 159л від 06.10.2017 року звільнений внаслідок виявлення невідповідності зайнятої посади в результаті погіршення здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст. 40 КЗпП України, з виплатою одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, як пенсіонеру. (а.с. 25 звор.-26.)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №195/4, видана 22.05.2014 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Єгора Трохимовича Абакумова» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», відповідно до якої підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 на даному підприємстві у період з 01.08.1990 по 18.05.1991 року. Крім того, зазначено про перелік професій, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. (а.с.32)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №195/4, видана 22.05.2014 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Єгора Трохимовича Абакумова» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», відповідно до якої підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 на даному підприємстві у період з 20.05.1993 по 14.07.2000 року. Крім того, зазначено про перелік професій, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. (а.с.33)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №195/4, видана 22.05.2014 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Єгора Трохимовича Абакумова» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», відповідно до якої підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 на даному підприємстві у період з 26.02.2008 по 12.01.2011 року. Крім того, зазначено про перелік професій, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. (а.с.34)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №275, видана 17.05.2018 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Олександра Олександровича Скочинського» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», відповідно до якої підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 на даному підприємстві у період з 26.01.2011 по 05.10.2017 року. Крім того, зазначено про перелік професій, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. (а.с.37)

30.10.2018 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії. (а.с.27)

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.10.2018 року встановлено, що до пільгового стажу не враховано періоди: з 06.03.1991 по 18.05.1991, з 20.03.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 26.01.2011 шахті ім. Є.Т. Абакумова ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», з 26.01.2011 по 05.10.2017 року - на ВП «Шахта ім. Олександра Олександровича Скочинського» ДП«Донецька вугільна енергетична компанія», у зв`язку з неможливістю перевірити пільгові довідки №273 від 17.05.2018 року, оскільки згідно з даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» підприємство знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній України, та не пройшло перереєстрацію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 року в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Рішенням не здійснено розгляд питання про зарахування періоду служби в армії з 29.05.1991 по 04.05.1993. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 03 місяці 00 днів, пільговий стаж відповідно ч. 3 ст. 114 Закону 1058 - 15 років 00 місяців 00 днів, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 розділу XIV-I Закону №1058.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем через неможливість проведення перевірки пільгових довідок та не зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно частини першої зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

- довідки №195/4, видані 22.05.2014 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Єгора Трохимовича Абакумова» (а.с.32-34);

- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №275, видана 17.05.2018 Відокремленим підрозділом «Шахта імені Олександра Олександровича Скочинського» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (а.с. 37);

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з наданням зазначених довідок підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Окрім іншого, суд зазначає, що відмова відповідача прийняти до розгляду Довідки про підтвердження наявного Трудового стажу для призначення пенсії з тих підстав, що довідкиа видана на території не контрольованій українською владою, не ґрунтується на діючому законодавстві. Неможливість відповідача здійснити перевірки відомостей в них, законодавством не визначена як підстава для того, щоб вважати їх нікчемними.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Othersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом з цим, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком, відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про скасування цього рішення обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до додатку (розрахунок стажу) оскаржуваного рішення відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 29.05.1991 по 04.05.1993 року.

Обставина проходження військової служби позивачем підтверджується записами у трудовій книжці та не є спірною.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі по тексту - Положення).

Пунктом к частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці(підпункти а та б пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах к та л, дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення періоду проходження строкової військової служби в лавах збройних сил слідувала підземна робота позивача по професії, яка віднесена до Списку № 1, а саме: електрослюсар підземний 4 розряду добувної дільниці з повним робочим днем на шахті.

Таким чином, строк військової служби ОСОБА_1 в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів.

Водночас позивач просить зарахувати період роботи з 30.09.2010 по 26.01.2011 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем на ВП «Шахта ім. Є.Т. Абакумова» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Однак судом встановлено на підставі трудової книжки, що 12.01.2011 року позивача звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Аналізуючи вищевказане, суд доходить висновків, що позивач при звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №4500 від 30.10.2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 06.03.1991 року по 18.05.1991 року, з 29.05.1991 по 04.05.1993, 20.05.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 12.01.2011, з 26.01.2011 по 05.10.2017 рр..

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 06.03.1991 року по 18.05.1991 року, з 29.05.1991 по 04.05.1993, 20.05.1993 по 01.01.1999, з 30.09.2010 по 12.01.2011, з 26.01.2011 по 05.10.2017 рр. з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 16 жовтня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова