Справа № 0240/3576/18-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3576/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

16 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року (ухвалу постановлено 24 липня 2019 року суддею Дмитришеною Р.М., в м.Вінниця, час та дата складання повного тексту ухвали - не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними наказу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 адміністративний позов задоволено частково.

10.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою, у якій просила визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.04.2019 №2-4765/15-19-СГ, який прийнято на виконання рішення суду. Заяву вмотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Вінницькій області. 05.06.2019 постановою відкрито виконавче провадження №59287424, боржнику надано 10-денний строк добровільно виконати рішення суду.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом від 11.06.2019 повідомив про виконання рішення суду шляхом винесення наказу №2-4765/15-19-СГ від 10.04.2019 та вказав про необхідність закриття виконавчого провадження.

Заявник вважає, що вказаний наказ прийнятий із порушенням вимог закону та без урахування рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у цій справі, яке набрало законної сили 07.03.2019.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.07.19 заяву про визнання протиправним наказу від 10.04.2019 за №2-4765/15-19-СГ, подану в порядку ст.383 КАС України, залишено без задоволення.

Заявник не погодилась з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.04.2019 року №2-4765/15-19-СГ, а також винести окрему ухвалу про порушення ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вимог закону, які просить скерувати до відповідача з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила такі обставини.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ від 21 вересня 2018 року, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В ході розгляду вказаної справи суд встановив, що відмова позивачеві у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, викладена у наказі від 21.09.2018 мотивована тим, що у ОСОБА_1 відсутнє право користування (власності) щодо бажаної земельної ділянки, тому, остання не може надаватись у власність відповідно до ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" та частини 5 статті 116 Земельного кодексу України. Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до виконання.

Приймаючи на виконання судового рішення спірний наказ, повторно розглядаючи клопотання позивача, відповідач наказом №2-4765/15-19-СГ від 10.04.2019 відмовив у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (код цільового призначення 01.02). Вказана відмова обґрунтована тим, що бажана земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_2 і надана йому для ведення фермерського господарства. При цьому, відповідач керувався висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.08.2018 у справі №818/1530/17-а, де Верховний Суд оцінюючи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на предмет її відповідності, зазначив, що громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. Разом з тим, статтею 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування. У постанові Верховного Суду від 14.08.2018, зазначено, що із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність звернулась позивач, однак, право постійного користування на спірну земельну ділянку зареєстроване за іншою особою, що є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення іншій, ніж користувач, особі. Фермерське господарство не може розпоряджатися землями, що належать на праві постійного користування фізичним особам, у тому числі його засновникам, а може розпоряджатися лише землями, які відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» включені до складу земель фермерського господарства.

Не погодившись з наказом відповідача №2-4765/15-19-СГ від 10.04.2019, виданим на виконання рішення суду, позивач на підставі статті 383 КАС України, звернулась до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналізуючи спірний наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-4765/15-19-СГ від 10.04.2019 на відповідність правовій позиції Верховного Суду в аналогічній категорії справ, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним наказу від 10.04.2019 за №2-4765/15-19-СГ, прийнятого на виконання рішення суду від 11.12.2018 у справі №0240/3576/18-а та про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали. Відтак, заяву представника позивача суд першої інстанції залишив без задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, крім того звертає увагу на те, що в резолютивній частині судового рішення від 11.12.2018 у справі №0240/3576/18-а зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Виконуючи судове рішення ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області винесено наказ №2-4765/15-19-СГ від 10.04.2019. Тобто, на виконання вказаного судового рішення відповідачем ухвалено рішення у формі наказу щодо питань, які порушено позивачем у клопотанні про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту), а отже, відсутня бездіяльність Держгеокадастру. Підстави, якими обґрунтовано відмову в задоволенні клопотання перебувають поза межами предмету спору у цій справі. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.07.2019 у справі №1140/2695/18 виклав позицію у спорі щодо оскарження рішення про відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою члену фермерського господарства, у якому суди постановили відмовити у позові. У вказаній справі колегія суддів Верховного Суду погодилась із судами попередніх інстанцій, які відмовляючи у задоволенні позову дійшли висновку, що позивач, як член фермерського господарства не мав права на безоплатну приватизацію (одержання безоплатно у приватну власність) для ведення фермерського господарства земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) із земель комунальної власності, раніше переданих в оренду іншій особі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 816/1920/17.

Отже, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту порушення його права при вирішенні питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та про відсутність підстав для визнання протиправним наказу від 10.04.2019 за №2-4765/15-19-СГ, прийнятого на виконання рішення суду від 11.12.2018 у справі №0240/3576/18-а і як наслідок - відсутність підстав для постановлення окремої ухвали.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі.

Судове рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив заяву у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясував обставини з наданням оцінки усім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.