Справа № 640/16416/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Костюк Л.О., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.
представник позивача: Майорчак Ю.О.;
представник відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
Міністерство оборони України (далі позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (Департамент державної виконавчої служби) (далі відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесену в рамках виконавчого провадження ВП№59284169 від 02.08.2019 про накладення штрафу;
- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59284169 у зв`язку з фактичним виконанням рішення.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, відповідно до яких, розпорядник бюджетних коштів, за наслідками розгляду заяви може прийняти одне з двох рішень, а саме: про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, в залежності від категорії військовослужбовців, проміжку часу між зміною групи інвалідності та наявних документів про обставини отриманих поранень, контузій чи захворювань ними. Оскільки позивачем прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., відтак, на його думку, рішення суду у справі № 1640/2745/18 є виконаним.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.09.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки не враховано, що Комісією Міністерства оборони України 11.05.2019 р. було розглянуто документи ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що ним не було подано на розгляд комісії документу, що свідчить про обставини поранення, а висновок Центральної військово-лікарської комісії та акт МСЕК не являються документами, що б свідчили про поранення.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.
Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзиву у встановлений судом строк не подав, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. у справі №1640/2745/18 суд вирішив адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, оформленого протоколом № 73 від 13 липня 2018 року (пункт 10).
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду ІІ групи з 16 червня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 р. у справі № 1640/2745/18 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. у справі № 1640/2745/18 залишено без змін.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.06.2019 р. відкрито виконавче провадження №59284169 з примусового виконання виконавчого листа №1640/2745/18, виданого 08.05.2019 р. Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду ІІ групи з 16 червня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Міністерством оборони України направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про закінчення виконавчого провадження №59284169 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення.
Водночас, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову від 02.08.2019 р. ВП №59284169 про накладення штрафу на боржника - Міністерство оборони України штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн.
Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а виконавче провадження таким, що підлягає закриттю, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було прийнято рішення, яке суперечить висновкам та вимогам, викладеним у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. у справі №1640/2745/18, а вимоги, які суд зобов`язав вчинити Міністерство оборони України, так і не були виконанні останнім, а тому відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення на боржника штрафу від 02.08.2019 р. ВП №59284169 у розмірі 5100 грн.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - у редакції чинній на час прийняття спірної постанови, Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону N 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 названого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом N 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону N 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, зі змісту вказаних норм вбачається, що у разі невиконання боржником без поважних причин рішення суду виконавець зобов`язаний прийняти постанову про накладення штрафу на боржника.
Водночас, позивач вбачає прийняту постанову про накладання штрафу від 02.08.2019 ВП №59284169 протиправною з огляду на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 у справі №1640/2745/18 фактично виконане в повному обсязі, що підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54, затвердженого 13.05.2019 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті вказаної допомоги, зокрема, на тій підставі, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженої Порядком № 975.
В той же час суд першої інстанції вірно зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. у справі №1640/2745/18 зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду ІІ групи з 16 червня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Отже, в порушення вимог рішення суду від 13.09.2018 р. по справі №1640/2745/18, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято протилежне рішення (витяг з протоколу від 11.05.2019 №54), ніж визначив суд, а саме: про відмову ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що прийняте комісією Міністерства оборони України рішення від 11.05.2019 р. свідчить про невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 р. у справі №1640/2745/18.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України не підлягають перерозподілу та відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

Я.М. Собків