Справа № 640/8093/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8093/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Файдюка В.В.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 липня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення планового заходу у період з 25.03.2019 р. по 05.04.2019 р. та визнання протиправним та скасування Припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 11.04.2019 № 385.

Ухвалою суду від 21.05.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.07.2019 р. позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії Припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 11.04.2019 р. № 385, виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві, що винесений Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Заява обґрунтована тим, що Головне управління Держпродспоживслужби в м.Києві розпочало вжиття дій, що спрямовані на примусове виконання підприємством оскаржуваного Припису.

Зокрема, 22.07.2019 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було прийнято Рішення №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 682 593, 86 грн.

Отже, на думку позивача, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.07.2019 р. вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 11.04.2019 №385 до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням суду по справі № 640/8093/19.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 12.06.2019 р. у справі № 826/8441/17, оскільки її не може бути використано в якості належного та достатнього доказу. Порушення встановлені Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві підтверджуються матеріалами справи, а відтак застосування заходів забезпечення позову у даній справі вважає передчасним.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, приймаючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення судів у справі № 826/8441/17, які стали підставами виявлення порушень, що зафіксовані в Акті перевірки від 05.04.2019 № 1423-10 та прийняття Припису від 11.04.2019 № 385, скасовані постановою Верховного Суду. Проте вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві, викладені в Приписі про проведення відповідних перерахунків у встановлені ним терміни - для підприємства фактично залишились без змін. 22.07.2019 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві прийнято Рішення № 19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, тобто відповідачем розпочато вжиття дій, що спрямовані на примусове виконання підприємством оскаржуваного Припису, незважаючи на факт скасування вказаних судових рішень станом на 22.07.2019 р.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з двох названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову в цій справі суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. Також суд має вказати в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Враховуючи викладене, оцінюючи доводи суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову із урахуванням критеріїв, визначених ст.ст. 150, 151 КАС України, колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у Приписі від 11.04.2019 р. № 385 Головне управління Держпродспоживслужби в м.Києві вимагає від КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" усунути виявлені порушення за результатами здійснення планової перевірки, які зафіксовані в Акті № 1423-10 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, складеного 05.04.2019 року, зокрема:

- щодо застосування в період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р. тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням № 668 від 06.06.2017 р., згідно рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 р., Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 р. у справі № 826/8441/17, у термін до 12.08.2019 р.;

- щодо вартості послуг прибирання прибудинкової території, в яку включено площу, яка закріплена на праві повного господарського відання за КП "Шляхо-експлуатаційне управління по утриманню та ремонту автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району" на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 р. № 23 Київської міської державної адміністрації та прибудинкової території до яких застосований некоректний коефіцієнт приведення натуральної площі, також надлишково збільшені площі прибудинкових територій, за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. у термін до 13.05.2019 р.;

- щодо вартості послуги "Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження" за період з 01.01.2016 р. по 31.06.2017 р. по 949 житловим будинкам виявлено не освоєння коштів у повному обсязі, у термін до 13.05.2019 р.

Вищевказані вимоги Припису від 11.04.2019 р. № 385 обґрунтовані в Акті перевірки від 05.04.2019 р. № 1423-10.

Вказаний Акт перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві був складений з урахуванням того, що відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду 20.12.2018 р. рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 р. щодо визнання протиправним та скасування розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" набрало законної сили.

Однак, постановою Верховного Суду від 12.06.2019 р. рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 20.12.2018 р. у справі 826/8441/17 щодо визнання протиправним та скасування розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 р. № 668 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Отже, рішення судів, які стали підставами виявлення порушень, що зафіксовані в Акті перевірки від 05.04.2019 № 1423-10 та прийняття Припису від 11.04.2019 № 385, скасовані постановою Верховного Суду, проте вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, викладені в Приписі про проведення відповідних перерахунків у встановлені ним терміни - для підприємства фактично залишились без змін.

22.07.2019 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято Рішення №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, тобто відповідачем розпочато вжиття дій, що спрямовані на примусове виконання підприємством оскаржуваного Припису, незважаючи на факт скасування вказаних судових рішень станом на 22.07.2019 р.

Вказане, на думку суду першої інстанції, свідчить про обґрунтованість поданої позивачем заяви, оскільки внаслідок незупинення дії оскаржуваного Припису, існує обґрунтована імовірність завдання ще більшої шкоди правам та інтересам позивача, який у встановленому порядку оскаржив Припис.

В той же час, колегія суддів вважає вищевказані висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки встановивши ймовірність завдання ще більшої шкоди правам та інтересам позивача, суд першої інстанції не встановив існування ознак очевидної протиправності оскаржуваного рішення, не обґрунтував, яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не встановив зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом.

Посилання суду першої інстанції на Рішення № 19 від 22.07.2019 р. про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яке свідчить про те, що відповідачем розпочато вжиття дій спрямованих на примусове виконання підприємством оскаржуваного Припису, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази пред`явлення його до примусового виконання. Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Слід зазначити, що протиправність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних рішень повинна бути встановлена в ході розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 липня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

В.В.Файдюк