Справа № 607/12154/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року№ 857/9631/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2019 року, ухвалене суддею Вийванко О.М., м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 14 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції начальника СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Германа В.В., Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2019 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта поліції начальника СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Германа В.В., Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 №497968 від 15 травня 2019 року та серії ДП018 №497969 від 15 травня 2019 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 №497968 від 15 травня 2019 року та серії ДП018 №497969 від 15 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та 340 грн., а справу надіслано на новий розгляд до Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в Тернопільській області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити здійснення позивачем обгону на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю. Зі змісту постанови не вбачається за наявності яких доказів інспектор прийшов до висновку про те, що позивачем здійснений обгін на дорозі з обмеженою оглядовістю. Оскільки належних та допустимих доказів правомірності дій суб`єктом владних повноважень не надано, суд приходить до висновку щодо протиправності винесених постанов.

Суд першої інстанції вважає, що вчинене позивачем порушення п. 9.9(6), а саме не ввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського, не може бути кваліфікована за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. При цьому, суд звертає увагу, що відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, передбачена ст.125 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення, вчинене позивачем, за ч.2 ст.122 КУпАП, та як наслідок позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, тобто за адміністративне правопорушення, якого позивач не вчиняв, що є підставою для скасування постанови серії ДП018 № 497968 від 15.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN Т4» 1.9, номерний знак НОМЕР_1 використовувався для виконання будь-яких цивільно-правових угод про надання послуг перевезення вантажів або пасажирів. Зокрема, у фабулі постанови не викладено обставин, які б підтверджували факт вчинення позивачем даного правопорушення, що даний транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, не вказано його характеристик, коли такий огляд необхідно було пройти, не з`ясовано обставин, що пом`якшують відповідальність тощо. Таким чином, вимоги ст. 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП належним чином не виконані, оскільки не з`ясовано всіх обставини, що маючі значення для правильного вирішення справи.

Відтак оскаржувані постанови винесені без законних на те підстав і є протиправними, тому підлягають скасуванню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2019 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що 15.05.2019 позивач, кермуючи автомобілем в с. Добрівляни Заліщицького району здійснив обгін транспортного засобу, на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п.14.6 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.122 КУпАП, тому старшим лейтенеантом поліції Германом В.В. було винесено постанову ДП018 №497968 від 05.05.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у даному адміністративному правопорушенні, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Постанову було винесено в присутності позивача. Правилами дорожнього руху України визначено, що обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

Отже, апелянт стверджує, що позивач дійсно здійснив обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно, позов до задоволення не підлягає.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.9, ч.1 ст.72, частин 1, 5 ст.77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною начальником СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Германом В.В., серії ДП018 №497968 від 15 травня 2019 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, ч.2 ст.36 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Із вказаної постанови видно, що 15.05.2019 о 10 год 55 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN Т4» 1.9, номерний знак НОМЕР_1 , у с. Добрівляни, вул. Центральна, Заліщицького району, здійснив обгін іншого транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 14.6(г) Правил дорожнього руху України. Не ввімкну аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, чим порушив п. 9.9(6) Правил дорожнього руху України.

Крім того, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною начальником СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Германом В.В., серії ДП018 №497969 від 15 травня 2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, ст.125 КУпАП, ч.2 ст.36 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із вказаної постанови видно, що 15.05.2019 о 10 год 55 хв. позивач керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN Т4» 1.9, номерний знак НОМЕР_1 , у с. Добрівляни, вул. Центральна, Заліщицького району. При перевірці документів встановлено, що даний транспортний засіб використовується в наданні послуг на перевезення з отриманням вторинної вигоди, тобто підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, тобто позивач вчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3(6) Правил дорожнього руху України. При перевірці відсутні аптечка, працездатний вогнегасник, чим порушив п. 31.4.7(e) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до статті 245 КпАП України завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням,

В силу ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.280 КУпАП видно, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вчинене позивачем порушення п. 9.9(6), а саме не ввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського, не може бути кваліфікована за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Разом з тим, відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, передбачена ст.125 КУпАП.

Із наявних матеріалів справи неможливо встановити обставини вчиненого правопорушення.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо прийняття рішень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановами про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 №497968 від 15 травня 2019 року та серії ДП018 №497969 від 15 травня 2019 року.

Відтак, судом першої інстанції правомірно скасовано постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 №497968 від 15 травня 2019 року та серії ДП018 №497969 від 15 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та 340 грн., а справу надіслано на новий розгляд до Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в Тернопільській області.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2019 року у справі №607/12154/19 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції начальника СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Германа В.В., Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 16.10.2019.