Справа № 296/5170/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/5170/19

Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Руслан Анатолійович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

16 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 липня 2019 року (суддя Галасюк Р.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону УПП у Житомирській області ДПП сержанта поліції Сак Дмитра Юрійовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Інспектора роти №3 батальйону УПП у Житомирській області ДПП сержанта поліції Сак Дмитра Юрійовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 липня 2019 року адміністративний позов позивача повернуто на підставі ст. 169 КАС України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 липня 2019 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

28 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Інспектора роти №3 батальйону УПП у Житомирській області ДПП сержанта поліції Сак Дмитра Юрійовича щодо складання постанови серії ДП18 №011575 від 27.05.2019 року про адміністративне правопорушення та накладення штрафу в розмірі 425 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №011575 від 27.05.2019 року про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 03 червня 2019 року, суд першої інстанції залишив позов позивача без руху з підстав порушення вимог ст. 160 КАС України та повідомив про необхідність протягом 10 днів з моменту отримання дано ухвали виправити вказані недоліки позову.

30 липня 2019 року позовну заяву позивача повернуто на підставі ст. 169 КАС України, а саме у зв"язку з невиконанням вимог суду щодо виправлення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 03 червня 2019 року.

Таким чином, Корольовський районний суду м. Житомира, приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк, а тому, керуючись статтею 169 КАС України, повернув її позивачу.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції такий висновок суду не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами статті 169 КАС України визначено, що суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалу від 03 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, направлено позивачу 12 червня 2019 року, що підтверджується супровідним листом суду (а.с.6).

В апеляційній скарзі апелянт наголошує, що ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 червня 2019 року не отримував, рекомендований лист на його ім"я не надходив, а тому він не знав про існування вказаної ухвали суду та, відповідно не мав можливості виконати її вимоги.

Разом з тим судом встановлено, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази про дату отримання позивачем ухвали суду першої інстанції від 03.06.2019 року, що в свою чергу не дає можливості встановити, у який строк позивач повинен був виконати вимоги суду щодо виправлення виявлених недоліків позову.

З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви позивача, суд першої інстанції повинен був пересвідчитись, чи отримував позивач ухвалу про залишення його позову без руху. Проте, всупереч зазначеному, суд при прийнятті оскаржуваної ухвали та повертаючи позовну заяву, не надав належної оцінки вказаним обставинам справи, у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, передчасно прийшов до висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів зазначає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому з метою забезпечення права позивача на доступ до суду є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 липня 2019 року скасувати.

Справу направити до Корольовського районного суду м. Житомира для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.