Справа № 2140/1831/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2019 року

Київ

справа № 2140/1831/18

адміністративне провадження №К/9901/15565/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №2140/1831/18

за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області, третя особа - Інститут тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою представника Кисловської Вероніки Валеріївни в інтересах позивача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Шевчук О.А., суддів Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У вересні 2018 року Державна інноваційна фінансово-кредитна установа (надалі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області (надалі - відповідач, УДКС України в Чаплинському районі Херсонської області), в якій просила:

- визнати протиправною відмову відповідача прийняти до виконання наказ Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року щодо примусового стягнення з Інституту тваринництва степових районів ім.М.Ф. Іванова "Асканія-Нова" на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи;

- зобов`язати відповідача прийняти до виконання наказ Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року щодо примусового стягнення з Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф. Іванова "Асканія-Нова" на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було подано до УДКС України в Чаплинському районі Херсонської області заяву про примусове виконання наказу Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року про стягнення з Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 2845950,61 грн боргу, до якої додано всі передбачені законодавством документи для безспірного списання коштів відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за № 845 (надалі - Порядок № 845). Однак відповідач листом від 18 липня 2018 року № 03-35/93 повернув наказ без виконання, мотивуючи це тим, що відповідно до підпункту 9 пункту 9 вказаного Порядку № 845 органи Казначейства здійснюють виконання рішень суду шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника та не мають права виконувати судові рішення у спосіб, відмінний від встановленого Порядком № 845. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки Інститут тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" є бюджетною установою, одержувачем бюджетних коштів, тому в силу приписів частини 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" наказ Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року про стягнення коштів з бюджетної установи повинен виконуватись органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року позов Державної інноваційно фінансово-кредитної установи до Управління державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області, третя особа: Інститут тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління Державної казначейської служби України в Чаплинському районі Херсонської області у прийнятті до виконання наказу Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України в Чаплинському районі Херсонської області прийняти до виконання наказ Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов Державної інноваційної фінансово-кредитної установи є обґрунтованим і підлягає задоволенню; обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є належним, не суперечить закону, відповідає приписам статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) та є ефективним.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року апеляційні скарги Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова "Асканія-Нова", управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області задоволено. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державної інноваційної фінансово-кредитної установи відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції зазначив те, що рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". Таке рішення підлягає примусовому виконанню після запровадження механізму примусової реалізації майна та втрати чинності Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції.

29 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Кисловської Вероніки Валеріївни в інтересах позивача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2140/1831/18.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року та залишити в силі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що наказ Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року підлягає виконанню органами Казначейства, у зв`язку з чим вважає, що відповідач при відкладенні та, в подальшому, поверненні виконавчого документу не врахував, що дії, які він вимагав вчинити від стягувача, фактично відносяться до власних повноважень органів Казначейства при виконанні рішень про стягнення коштів відповідно до пунктів 4, 5, 12 Порядку № 845. Крім того, скаржник зазначив, що ухвала суду про стягнення коштів з рахунків боржника, яку відповідач вимагав надати позивача, за своєю суттю є судовим рішенням про встановлення (зміну) способу виконання рішення, а тому її неможливо ототожнити з "додатковими відомостями для виконання рішення про стягнення коштів", які у розумінні Порядку № 845 були б законними підставами для відкладення безспірного списання коштів.

Державна інноваційна фінансово-кредитна установа підтримує позицію суду першої інстанції, що управління ДКСУ покладаючи на стягувача обов`язок вирішити в судовому порядку питання, щодо визначення способу виконання виконавчого документа, який прямо віднесений чинними нормативно-правовими актами (Порядок № 845) до повноважень відповідача, та з урахуванням того, що за викладених вище обставин визначені відповідачем у листі від 18 липня 2018 року № 03-35/93 підстави для відкладення безспірного списання коштів, а в подальшому і повернення виконавчого документа, не були на той час належними і законними, то УДКС України в Чаплинському районі тим самим діяло не на підставі, що передбачена Порядком № 845 та необгрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття рішення (вчинення дії) щодо реалізації виконавчого документу та здійснення відповідно до нього безспірного списання коштів на користь позивача.

Крім того, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, порушив Конституцію України та статтю 370 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою представника Кисловської Вероніки Валеріївни в інтересах позивача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2140/1831/18 за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області, третя особа - Інститут тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 11 жовтня 2019 року закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позиція інших учасників справи.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

02 липня 2019 року від Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» надійшов відзив на касаційну скаргу, де третя особа посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги. Інститут тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова "Асканія-Нова" зазначив, що у них відкритий рахунок в управлінні Державної казначейської служби України в Чаплинському районі Херсонської області, на який Національна академія аграрних наук України перераховує кошти з Державного бюджету України тільки на захищені статті видатків: оплата податків, комунальних платежів, послуг з газо та електропостачання та виплата заробітної плати. Кошти, які надходять на вищезазначений рахунок також не належать Інституту, а належать державі, в особі НААН. Тому, третя особа просить відхилити доводи касаційної скарги, а рішення прийняте судом апеляційної інстанцій залишити без змін.

Установлені судами фактичні обставини справи.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22 травня 2003 року у справі № 11/129 з Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи стягнуто 2845950,61 грн боргу за рахунок майна, набутого за інноваційним договором № 018 від 15 червня 1998 року, тобто за рахунок обладнання первинної обробки вовни з використанням магнітних полів та пружних коливань.

03 червня 2003 року Господарським судом Херсонської області на виконання вказаного рішення суду від 22 травня 2003 року видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року заяву позивача про зміну способу виконання рішення задоволено, змінено спосіб виконання щодо частини, що залишається невиконаною, а саме, щодо суми 2845950,61 грн., на стягнення коштів у сумі 2845950,61 грн зі стягнення цих коштів за рахунок певного іншого майна.

Постановою Одеського апеляційного Господарського суду від 02 червня 2016 року ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року змінено, викладено її резолютивну частину у наступній редакції: "Заяву Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про зміну способу виконання рішення суду задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 22 травня 2003 року у справі № 11/129 (наказ від 03 червня 2003 року) про стягнення з Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" на користь позивача 2250000 грн боргу, 507636,99 грн. відсотків, 47810 грн втрат від інфляції, 15728,80 грн 3 % річних та 71945,19 грн пені, а всього 2893120,98 грн, за рахунок майна, набутого за інноваційну позику за інноваційним договором № 018 від 15 червня 1998 року, тобто за рахунок обладнання первинної обробки вовни з використанням магнітних полів та пружних коливань, в частині, що залишилася невиконаною в сумі 2845950,61 грн, на стягнення заборгованості за інноваційним договором № 018 від 15 червня 1998 року в сумі 2845950,61 грн за рахунок майна, що належить Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" на праві власності.

Стягнути з Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова"... на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи ... заборгованість за інноваційним договором № 018 від 15 червня 1998 року в сумі 2845950,61 грн за рахунок майна, що належить Інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" на праві власності".

Наказ Господарського суду Херсонської області від 03 червня 2003 року у справі № 11/129 визнати таким, що втратив чинність.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ з зазначенням правильних реквізитів сторін".

Господарським судом Херсонської області видано наказ № 11/129 від 16 червня 2016 року, який було звернуто позивачем до примусового виконання шляхом подання до Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Державним виконавцем 26 серпня 2016 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" та 03 квітня 2018 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення) виконавчий документ повернуто стягувачу.

У зв`язку з цим позивач 07 червня 2018 року подав виконавчий документ до УДКС України в Чаплинському районі Херсонської області для виконання судового рішення.

Листом від 13 червня 2018 року № 03-35/66 відповідач повідомив позивача про відкладення на підставі пп.2 пункту 11 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за № 845 безспірного списання коштів у зв`язку необхідністю отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, а саме надання відповідної ухвали суду про стягнення коштів з рахунків боржника.

Листом від 18 липня 2018 року № 03-35/93 відповідач на підставі підпункту 9 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за № 845 повернув виконавчий документ без виконання, оскільки протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства.

Позиція Верховного Суду.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 5 статті 139 Господарського кодексу України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

Коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (надалі-Порядок № 845).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 845 цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з п.п. 2 пункту 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право: звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

Відповідно до п.п. 9 пункту 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.01.2001 №2864-III (надалі - Закон №2864-III).

Разом з тим, цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

В позовній заяві Державна інноваційна фінансово-кредитна установа ставить питання про надання оцінки відмови управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області у прийняті до виконання наказу Господарського суду Херсонської області № 11/129 від 16 червня 2016 року щодо примусового стягнення з Інституту тваринництва степових районів ім.М.Ф. Іванова "Асканія-Нова" на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи. Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до підпункту 9 пункту 9 Порядку № 845 органи Казначейства здійснюють виконання рішень суду шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника та не мають права виконувати судові рішення у спосіб, відмінний від встановленого Порядком № 845.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд констатує, що судом апеляційної інстанції застосовано норми матеріального Закону № 2864-III, які не регулюють спірні правовідносини.

Натомість судом апеляційної інстанції не проаналізовано оскаржувані дії відповідача на предмет їх правомірності у відповідності до критеріїв, закріплених у частині 2 статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти, а також положенням Порядку № 845.

Також, судом апеляційної інстанції не надано оцінку доводам управління Державної казначейської служби у Чаплинському районі Херсонської області в апеляційній скарзі з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 01 березня 2017 року у справі № 11/129, якою касаційну скаргу Інституту тваринництва степових районів ім.М.Ф. Іванова "Асканія-Нова" задоволено, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11 жовтня 2016 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2016 року у справі № 11/129 скасовано, відмовлено позивачу у задоволенні заяви про зміни способу виконання рішення зі способу "стягнення заборгованості за інноваційним договором № 018 від 15. 06.1998 в сумі 2 845 950,61 грн за рахунок майна, що належить Інституту на праві власності" на "стягнення заборгованості в розмірі 2 845 950, 61 грн".

Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.

Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.

За наведених обставин, Верховний Суд приходить до висновку, що висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на неповно встановлених обставинах справи.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Згідно частини 4 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже Суд приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не надавши правової оцінки фактичним обставинам, що в свою чергу унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наведене є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, викладені Верховним Судом у цій постанові у розділі "Оцінка Верховного Суду висновків судів, рішення яких переглядаються", всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, з огляду на приписи частини другої статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника Кисловської Вероніки Валеріївни в інтересах позивача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи задовольнити частково.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду