Справа № 489/7871/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 489/7871/18
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Байди Юлії Андріївни про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Байди Юлії Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ст. 132-1 КУпАП від 14.12.2019 року серії НК №691442.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що поліцейський незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, оскільки законодавством передбачено розгляд таких справ виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Позивач вважає, що він був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Крім того, позивач зазначає, що суб`єкт владних повноважень дійшов помилкового висновку про відсутність у нього письмових інструкцій відповідно до ДОПНВ (далі Інструкції), передбачених Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656 (далі Правила №656), оскільки вони у нього були в наявності та він надавав їх поліцейському.

Аргументація поліцейського про відсутність Інструкцій за ознаками їх невідповідності, на думку позивача, є необґрунтованими, позаяк законодавство не передбачає такої вимоги як їх кольоровість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2019 року спірну постанову скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції погодився з позицією позивача, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки Правила №656 не передбачають обов`язкової вказівки на кольоровість Інструкцій.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі Управління патрульної поліції) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що п.9 розд.1 Правил №656 передбачає, що при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, зокрема, письмові інструкції, передбачені розділом 5.4.3 додатка А до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів від 30 вересня 1957 року (далі ДОПНВ). Ці інструкції мають бути кольоровими, у точній відповідності до зразка, що наведений в додатку 3 до Правил № 656.

Пояснюючи таку необхідність, апелянт вважає, що у разі аварії або надзвичайної ситуації, що може статися під час перевезення, наявність чорно-білих інструкцій унеможливить здійснення необхідних заходів безпеки.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що надає можливість, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та зміни рішення суду, з наступних підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, свідчать про наступне.

Позивач 14 грудня 2018 року о 13 год. 50 хв., керуючи вантажним транспортним засобом MA3-5337 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , порушив правила користування попереджувальними сигналами, за що був зупинений Управлінням патрульної поліції.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час перевірки документів поліцейський встановив, що водій перевозить небезпечний вантаж газойль (паливо) автомобільним транспортом ТОВ «Донхімтранс» та в порушення п. 9 Правил мав Інструкції, які не відповідали встановленої Додатком 3 Правил №656 форми.

З огляду на встановлене порушення, поліцейський прийняв спірну постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

При цьому, у даній постанові поліцейський зазначив про те, що у водія взагалі немає в наявності Інструкцій, передбачених п.9 розд.1 Правил № 656.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, але вважає, що мотиви з яких виходив суд не відповідають нормам матеріального права, тобто, наявне неправильне їх застосування.

Так, перевезення небезпечних вантажів регулюється, зокрема, Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів», Законом України «Про приєднання України до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)», а також Правилами, які визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Згідно з п.4 розд.3 Правил № 656 (зараз і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції, а в пунктах пропуску через державний кордон на компетентні органи.

Пунктом 4 розд.1 Правил № 656 передбачено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Водій транспортного засобу, що перевозить небезпечні вантажі, у разі дорожньо-транспортної пригоди або вимушеної зупинки, у результаті яких небезпечні вантажі проникли або можуть проникнути назовні, повинен негайно сповістити про це підрозділ поліції та вжити відповідних заходів, зазначених у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), та письмових інструкціях, передбачених розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ, наведених у додатку 3 до цих Правил (п.8 розд.1 Правил).

Відповідно до п.9 розд.1 Правил № 656 при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи, зокрема, письмові інструкції, передбачені розд.5.4.3 додатка А до ДОПНВ.

Згідно з п.14 розд.3 Правил № 656 порушення вимог законодавства з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів поділяються на три категорії небезпеки.

Так, зокрема, до категорії небезпеки II належать порушення вимог, установлених для запобігання серйозній небезпеці для здоров`я людей або значній небезпеці для навколишнього середовища. При виявленні таких порушень вживаються відповідні заходи щодо їх усунення на місці проведення контролю або найпізніше - після завершення перевезення, що виконується.

При цьому, п.15 розд.3 Правил № 656 передбачає орієнтовний перелік порушень положень ДОПНВ, розподілених за категоріями небезпеки. Зокрема, до порушень категорії небезпеки ІІ відноситься відсутність письмових інструкцій або невідповідність письмових інструкцій установленим вимогам.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши викладені норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необов`язковості мати письмові інструкції саме в кольоровому вигляді.

Системний аналіз Правил дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, що Інструкції до ДОПНВ повинні бути кольоровими, тобто, у точній відповідності до зразка, що наведений в Додатку 3 до Правил № 656. В іншому випадку, у разі аварії або надзвичайної ситуації, що може статися під час перевезення, наявність чорно-білих інструкцій унеможливить здійснити необхідні заходи безпеки.

Отже, слід погодитись з доводами апелянта, що Інструкції, передбачені розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ, мають бути кольоровими, а мотиви з яких виходив суд, скасовуючи спірну постанову, необхідно визнати такими, що суперечать вимогам, встановлених Правилами.

Однак, колегія суддів вважає, що спірна постанова підлягає скасуванню, оскільки поліцейський, під час її складання зазначив про те, що у водія взагалі немає в наявності Інструкцій, передбачених п.9 розд.1 Правил № 656.

Однак, це суперечить встановленим обставинам справи та відеозаписом, який був досліджений колегією суддів.

Так, з відеозапису вбачається, що письмові інструкції у водія були наявні та він надавав їх для ознайомлення поліцейським. Останні не заперечували проти такого, але зазначали лише про необхідність мати їх в кольоровому вигляді.

Колегія суддів вважає, що суд може визнати постанову законною та обґрунтованою у вчиненні лише тих дій і за тими кваліфікуючими ознаками, які зазначені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У даному випадку в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відображені дії, які особа не вчиняла, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підставами для зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.4 ч.1 ст.317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Враховуючи викладене та те, що судом першої інстанції правильно скасовано рішення суб`єкта владних повноважень та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, але з інших мотивів, колегія суддів вважає необхідним змінити мотивувальну частину судового рішення, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Байди Юлії Андріївни про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко