Справа № 160/3908/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3908/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року в адміністративній справі №160/3908/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Озерянська С.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гейдаров ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 15.04.2019 року № 2307-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Розділі ІІІ плану-графіка Документальні планові перевірки фізичних осіб з урахуванням коригування (квітень 2019 року) позивач відсутній, а отже у відповідача не було достатніх підстав для прийняття оскаржуваного наказу. Також зазначено, що наказ є протиправним оскільки у ньому зазначено період перевірки з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, що суперечить приписам пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до розділу ІІІ плану-графіка «Документальні планові перевірки фізичних осіб» з урахуванням коригування (квітень 2019 року) фізична особа підприємець ОСОБА_1 відсутня, а отже відповідач прийняв оскаржуваний наказ без достатніх на те підстав. При цьому, в оскаржуваному наказі зазначено, що період діяльності, який підлягає перевірці з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, що порушує приписи ПК України, відповідно до яких перевірка не може виходити за межі 1095 днів. Також наказ вручено позивачу у день фактичного проведення перевірки, що є порушенням вимог п.77.4 ст.77 ПК України.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 16.03.2016 року та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області.

15.04.2019 року у зв`язку із включенням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ №2307-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 26.04.2019 року тривалістю 10 робочих днів.

На підставі зазначеного наказу та направлень на проведення перевірки від 24.04.2019 року № 2968, № 2969 працівники Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 26.04.2019 року прибули до позивача для проведення перевірки, однак позивач відмовив у допуску до проведення перевірки у зв`язку із тим, що вважає наказ від 15.04.2019 року № 2307-п протиправним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абзацу другого підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Як слідує з матеріалів справи 22.12.2018 року на сайті Державної фіскальної служби України (http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/362017.html) було опубліковано Розділ ІІІ плану-графіка "Документальні планові перевірки фізичних осіб", до якого включено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно абзацу першого пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області були достатні підстави для прийняття наказу від 15.04.2019 року № 2307-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Щодо твердження позивача в позові та в апеляційній скарзі про те, що у наказі визначено період перевірки з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, що суперечить приписам пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України суд зазначає наступне, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, 1095-денний строк у межах якого податковий орган має право провести перевірку обраховується з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Так, оскільки наказом від 15.04.2019 року № 2307-п призначено проведення перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період перевірки з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, початок перебігу 1095-денного строку починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем не наведено жодного доводу та не надано жодного доказу, які б свідчили про порушення відповідачем статті 102 Податкового кодексу України саме враховуючи початок перебігу 1095-денного строку з огляду на останній день граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

При цьому, предметом перевірки позивача є дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, твердження позивача про те, що перевірку призначено з порушенням строку зазначеного у пункті 102.1 статті 102 Податкового кодексу України є передчасним.

В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З направлення від 24.04.2019 року слідує, що позивач отримав копію вказаного наказу 24.04.2019 року., в той час як в спірному наказі зазначено провести перевірку з 26.04.2019 року тривалістю 10 робочих днів, чим спростовується твердження позивача, що оскаржуваний наказ був отриманий у день проведення перевірки.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року в адміністративній справі №160/3908/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року в адміністративній справі №160/3908/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва