Справа № 420/4820/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4820/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

представника позивача Гульчак О.В. (на підставі ордеру),

представника відповідача Пташинська А.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000109/2, №UA500060/2019/000108/2, від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» (надалі по тексту позивач або ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ») до Одеської митниці ДФС (надалі по тексту відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000109/2, №UA500060/2019/000108/2, від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478;

- судові витрати покласти на відповідача. Адміністративний позов обґрунтовано наступним

16, 19 та 26 липня 2019 року для визначення митної вартості за електронними митними деклараціями №UA5000060/2019/022892, №UA500060/2019/022891, №UA500060/2019/022894 від 26.07.2019 року, №UA500060/2019/022013 від 19.07.2019 року, №UA500060/2019/0221507, №UA500060/2019/021482 від 16.07.2019 року, товариство з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» надіслало до Одеської митниця ДФС наступні документи: 1. Пакувальні листи; 2. Рахунки фактур (Інвойси); 3. Коносаменти (BILL OF LADING) та домашні коносаменти (house bill of lading); 4. Автотранспортні накладні; 5. Декларації про походження товару; 6. Прейскурант (прайс - лист) виробника товару; 7. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 8. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року та додатки до нього; 9. Інші некласифіковані документи (митні декларації та рішення суду, що вступило в законну силу).

Рішеннями від 26.07.2019 року за №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485 та від 25.07.2019 року за №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року за №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000108/2, №UA500060/2019/000109/2 та від 25.07.2019 року за №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2.

Позивач вважає, що документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту відповідають вимогам ст.53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. З цих підстав позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 19 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 11 вересня 2019 року.

11 вересня 2019 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву (вхід. №32118/19).

20 вересня 2019 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи уточнений адміністративний позов (вхід. №33898/19 від 19.09.2019 року) та клопотання про повернення витрат на професійну правничу допомогу (вхід. №33732/19 від 19.09.2019 року).

27 вересня 2019 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та відзив на уточнений адміністративний позов (вхід. №34789/19 від 25.09.2019 року).

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по справі №420/4820/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 жовтня 2019 року.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Під час митного контролю товарів за митними деклараціями (МД) від 16.07.2019 року №UА500060/2019/021482, №UА500060/2019/021507, від 19.07.2019 року №UА500060/2019/022013, від 26.07.2019 року №UА500060/2019/022891, №UА500060/2019/022892, №UА500060/2019/022894, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) від 16.07.2019 року №UА500060/2019/021482, №UА500060/2019/021507, від 19.07.2019 року №UА500060/2019/022013, від 26.07.2019 року №UА500060/2019/022891, №UА500060/2019/022892, №UА500060/2019/022894, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) пунктом 3.2 контракту №HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року передбачено відстрочку платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсах: №HLF/ВВ-190402 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-190403 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-8392 від 29.05.2019 року; №HLF/ВВ-6062 від 09.06.2019 року; №HLF/ВВ-6064 від 31.05.2019 року; №HLF/ВВ-0577 від 19.06.2019 року відсутні умов оплати за товар;

2) дані, наведені в наданому до митного оформлення прайс-листі, відрізняються від заявлених у рахунку-фактурі.

Таким чином, відповідач зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Отже, відповідач вважає, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000108/2, №UA500060/2019/000109/2 від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову товариство обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

22 квітня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» та HENGSHUI LINHAI ОСОБА_1 . LTD укладено контракт купівлі-продажу №HLF/BB 220417 та додаткові угоди до контракту (т.1 а.с.16-29).

Відповідно до п.1.1 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року, HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO. LTD (продавець) продає, а товариство з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» (покупець) купує товари народного споживання у відповідності з документами на відвантаження, узгодженими і підписаними сторонами, на кожну поставку окремо, і на умовах, зазначених у даному Контракті та в інвойсах і доповненнях до нього.

Згідно п.2.1 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року, сума Контракту становить 1000000 доларів США.

Відповідно до п.3.2 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року, оплата за товар здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону України.

Пункт 6.3 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року зазначає, що вартість палет, тари та упаковки включені в вартість товару.

16, 19 та 26 липня 2019 року для визначення митної вартості товарів за електронними митними деклараціями №UA5000060/2019/022892 (т.2 а.с.46), №UA500060/2019/022891 (т.2 а.с.43), №UA500060/2019/022894 від 26.07.2019 року, №UA500060/2019/022013 від 19.07.2019 року (т.2 а.с.35), №UA500060/2019/0221507, №UA500060/2019/021482 від 16.07.2019 року (т.2 а.с.31), товариство з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» надіслало до Одеської митниця ДФС наступні документи: 1. Пакувальні листи (т.1 а.с.52, 83, 112, 142, 176, 204); 2. Рахунки фактур (Інвойси) (т.1 а.с.49, 81, 109, 139, 174, 201); 3. Коносаменти (BILL OF LADING) та домашні коносаменти (house bill of lading) (т.1 а.с.51, 82, 111, 141, 203); 4. Автотранспортні накладні (т.1 а.с.57, 86, 117, 148, 179, 210-211); 5. Декларації про походження товару; 6. Прейскурант (прайс - лист) виробника товару (т.1 а.с.54, 110, 114, 140, 145, 175, 178, 202, 207); 7. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (т.1 а.с.30-46, 61-78, 90-105, 121-136, 152-168, 183-198); 8. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року та додатки до нього (т.1 а.с.16-29); 9. Інші некласифіковані документи (митні декларації та рішення суду, що вступило в законну силу).

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) від 16.07.2019 року №UА500060/2019/021482, №UА500060/2019/021507, від 19.07.2019 року №UА500060/2019/022013, від 26.07.2019 року №UА500060/2019/022891, №UА500060/2019/022892, №UА500060/2019/022894, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) пунктом 3.2 контракту №HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року передбачено відстрочку платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсах: №HLF/ВВ-190402 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-190403 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-8392 від 29.05.2019 року; №HLF/ВВ-6062 від 09.06.2019 року; №HLF/ВВ-6064 від 31.05.2019 року; №HLF/ВВ-0577 від 19.06.2019 року відсутні умов оплати за товар;

2) дані, наведені в наданих до митного оформлення прайс-листах, відрізняються від заявлених у рахунках-фактурах.

На підставі п.3 ст.53 МК України декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (т.2 а.с.25, 32, 38, 42, 47).

Листами від 26.07.2019 року, ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» повідомило Одеську митницю ДФС про відсутність додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, окрім наданих (т.1 а.с.53, 84, 113, 143, 144, 177, 205, 206).

На виконання вимог п.5, 6 ст.55, п.3, ст.57 Митного кодексу України та з метою обґрунтованого вибору метода та визначення основи митної вартості товару між декларантом та митницею проведено процедуру консультації. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів максимально наближений до митного оформлення та становить: товар 1 3,13 доларів США/кг., в результаті чого митну вартість товарів скориговано до рівня 3,13 доларів США/кг.

Судом встановлено, що за результатами перевірки митних декларацій від 16.07.2019 року №UА500060/2019/021482, №UА500060/2019/021507, від 19.07.2019 року №UА500060/2019/022013, від 26.07.2019 року №UА500060/2019/022891, №UА500060/2019/022892, №UА500060/2019/022894 Одеською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2 (т.1 а.с.115), №UA500060/2019/000108/2 (т.1 а.с.55), №UA500060/2019/000109/2 (т.2 а.с.157-158) від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2 (т.1 а.с.172), №UA500000/2019/000419/2 (т.1 а.с.146), №UA500000/2019/000420/2 (т.1 а.с.201) та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483 (т.1 а.с.118), №UA500060/2019/00484 (т.1 а.с.58), №UA500060/2019/00485 (т.1 а.с.87), від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480 (т.1 а.с.180), №UA500060/2019/00479 (т.1 а.с.149), №UA500060/2019/00478 (т.1 а.с.212).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року (надалі по тексту МК України) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, містять невідповідності чи є такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), в яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20.03.2018 року по справі №815/4132/17, яким колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що Товариство надало усі, передбачені Митним кодексом України, документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. Натомість всупереч частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу, а саме - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Як було встановлено судом в оскаржуваних рішеннях відповідачем зазначено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) пунктом 3.2 контракту №HLF/ВВ-220417 від 22.04.2017 року передбачено відстрочку платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсах: №HLF/ВВ-190402 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-190403 від 08.06.2019 року; №HLF/ВВ-8392 від 29.05.2019 року; №HLF/ВВ-6062 від 09.06.2019 року; №HLF/ВВ-6064 від 31.05.2019 року; №HLF/ВВ-0577 від 19.06.2019 року відсутні умов оплати за товар;

2) дані, наведені в наданих до митного оформлення прайс-листах, відрізняються від заявлених у рахунках-фактурах.

Також судом встановлено, що в ході проведення консультації у декларанта та у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до положень статті 59 Митного кодексу України, та водночас встановлено, що у декларанта та у митного органу наявна цінова інформація щодо митних вартостей подібних товарів оформлених у митному відношенні за основним методом, у зв`язку з чим за результатом проведеної консультації митну вартість товарів визначено за ціною угоди щодо подібних товарів, відповідно до положень статті 60 Митного кодексу України.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та зазначає, що відповідно до п.3.2 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року, оплата за товар здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону України.

Пунктом 4 ч.2 ст.53 Митного кодексу України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Таким чином, під час подання документів до митного оформлення, позивачем не сплачено вартість поставлених товарів продавцю на умовах п.3.2 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року, що також стало підставою ненадання платіжних документів позивачем.

Також, відповідачем не надано жодного обґрунтування наявності невідповідності між ціною визначеною в інвойсах, а також які саме дані, наведені в наданому до митного оформлення прайс-листі, відрізняються від заявлених у рахунках фактурах.

У пункті 6.3 Контракту №HLF/BB 220417 від 22.04.2017 року зазначається, що вартість палет, тари та упаковки включені в вартість товару.

В пакувальних листах зазначена вага брутто (вага товару із упаковкою) та вага нетто (вага товару без упаковки) (т.1 а.с.52, 83, 112, 142, 176, 204). Таким чином, оскільки інформація щодо вартості товару зазначена у інвойсах та інформація щодо ваги товару наявна в пакувальних листах, тому відповідач мав змогу самостійно визначити вартість упаковки, яка включена у вартість товару.

Судом було встановлено, що разом із документами, які підтверджують митну вартість товарів, позивачем надано до митниці декларації ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ», які оформлялися раніше в митному органі за заявленою ціною за подібними товарами, а саме: №UA100110/2018/333183 від 31.10.2018 року (т.2 а.с.163-164); №UA100110/2018/334450 від 12.11.2018 року (т.2 а.с.165-166); №UA500060/2019/019755 від 02.07.2019 року (т.2 а.с.167-168); №UA500060/2019/019998 від 04.07.2019 року (т.2 а.с.169-170). Проте, Одеською митницею ДФС не було враховано надані позивачем декларації при прийнятті оскаржуваних рішень.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи наявна заява про злочин директора ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» Хоменко О.Г. (вих. №05/08-19 від 31.07.2019 року), яка адресована в.о. Територіального управління ДБР Басолаевой В.А., в якій заявник, зокрема, просить провести перевірку по всім фактам незаконного підвищення митної вартості товарів які стосуються ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» та притягнути до відповідальності в.о. директора Департаменту адміністративних митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України Мартинова С.В. (т.2 а.с.159-161).

Листом за №05.11/2289-П3 від 17.09.2019 року територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві повідомлено директора ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ», що обставини викладені в заяві від 31.07.2019 року вже є предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000081 від 06.03.2019 року за фактом вчинення заступником начальника митного оформлення №3 митного поста «Одеса-Центральний» ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Крім того, у кримінальному провадженні також перевіряється можлива причетність ОСОБА_3 до скоєння кримінального правопорушення (т.2 а.с.162).

З урахуванням наведеного, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у складових митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

У ході розгляду справи відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в достовірності наданої інформації та не дають можливості визначити митну вартість шляхом застосування обраного декларантом основного методу за ціною договору.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Звежинський проти Польщі», заява №34049/96 відповідно до п.71 якого суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності (цит. вище справа Брумареску). Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (див. рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. A. та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995, серія A, N 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (див. цит. вище рішення у справі Спорронга і Льонрота. При цьому, п. 73 суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», заява №23620/05, відповідно до п.17 суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000108/2, №UA500060/2019/000109/2, від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

19 вересня 2019 року від представника позивача надійшло клопотання про повернення витрат на професійну правничу допомогу (вхід. №33732/19) (т.2 а.с.130-139), відповідно до якого представник просить стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5250,00 грн.

До клопотання про повернення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду:

- платіжне доручення №6112625SB від 15.08.2019 року на суму 10000,00 грн. за підготовку позовної заяви та участі в судовому засідання ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ», отримувач ОСОБА_4 (т.2 а.с.133);

- Договір про надання правової допомоги №22 від 26.06.2017 року (т.2 а.с.134);

- Додаткова угода №1 від 24.04.2018 року до Договору про надання правової допомоги №22 від 26.06.2017 року (т.2 а.с.136);

- Додаткова угода №2 від 05.08.2019 року до Договору про надання правової допомоги №22 від 26.06.2017 року (т.2 а.с.137);

- Додаткова угода №3 від 14.08.2019 року до Договору про надання правової допомоги №22 від 26.06.2017 року (т.2 а.с.138);

- Акт виконаних робіт №01 від 15.08.2019 року (т.2 а.с.139).

23 вересня 2019 року від Одеської митниці ДФС надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (вхід. №4820/19) (т.2 а.с.179-181), в якому зазначено, що гонорар адвокату Гульчак О.В. за надану правову допомогу у розмірі 5250,00 грн., є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. Відповідач також звертає увагу на те, що позивачем не подано доказів відображення адвокатом Гульчак О.В. доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятих осіб, отриманих від ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1686/24218 від 01 жовтня 2013 року.

Розглянувши клопотання представника позивача про повернення витрат на професійну правничу допомогу, а також клопотання Одеської митниці ДФС про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Судом встановлено, що 26 червня 2017 року ОСОБА_4 уклала Договір про надання правової допомоги №22.

Відповідно до п.1.1. Договору №22 від 26.06.2017 року клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п.4.1. Договору №22 від 26.06.2017 року, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

При визначенні розміру гонорару враховується:

- обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення;

- ступінь складності правових питань, що стосуються доручення;

- вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання;

- необхідність виїзду у відрядження;

- важливість доручення з точки зору інтересів клієнта;

- особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення;

- характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;

- професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката (п.4.2. договору №22 від 26.06.2017 року).

Відповідно до п.1.1. Додаткової угоди №3 від 14.08.2019 року до Договору №22 від 26.06.2017 року на виконання п.4.2. Договору №22 від 26.06.2017 року, враховуючи обсяг і час роботи, ступінь складності підготовки процесуальних документів, адвокат визначає суму гонорару у розмірі 5250 грн. за наступні види робіт:

- вивчення, ознайомлення та аналіз із матеріалами справи для підготовки та подання позовної заяви до суду 3 шт. (750 за одиницю), усього 2250 грн.;

- підготовка та подача до Одеського окружного адміністративного суду позову про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці ДФС та карток відмови в прийнятті митних декларацій, участь у судових засіданнях (орієнтовно 2 засідання) 4 год. (750 за год.), усього 3000 грн. (т.2 а.с.138).

Відповідно до Акту виконаних робіт №01 від 15.08.2019 року, ОСОБА_4 надала ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» правову допомогу у вигляді юридичних послуг, а саме:

- вивчення, ознайомлення та аналіз із матеріалами справи для підготовки та подання позовної заяви до суду 3 шт. (750 за одиницю), усього 2250 грн.;

- підготовка та подача до Одеського окружного адміністративного суду позову про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці ДФС та карток відмови в прийнятті митних декларацій, участь у судових засіданнях (орієнтовно 2 засідання) 4 год. (750 за год.), усього 3000 грн.;

Усього 5250,00 грн. (т.2 а.с.139).

Також позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 34 777,70 грн., що підтверджується оригіналами платіжних доручень №56 від 12.08.2019 року на суму 19210,00 грн. (т.1 а.с.5) та №110 від 23.08.2019 року на суму 15567,70 грн. (т.2 а.с.176).

Таким чином, суд зазначає, що наданими представником позивача документами, фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказами, а тому суд доходить до висновку, що вимоги представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача на суму 40 027,70 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ТОВ «БУДТРЕСТ-ВВ» у загальній сумі 40 027 грн. 70 коп. (судовий збір 34 777,70 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи 5250,00 грн.) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000108/2, №UA500060/2019/000109/2, від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 27.07.2019 року №UA500060/2019/000110/2, №UA500060/2019/000108/2, №UA500060/2019/000109/2, від 25.07.2019 року №UA500000/2019/000421/2, №UA500000/2019/000419/2, №UA500000/2019/000420/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.07.2019 року №UA500060/2019/00483, №UA500060/2019/00484, №UA500060/2019/00485, від 25.07.2019 року №UA500060/2019/00480, №UA500060/2019/00479, №UA500060/2019/00478.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» () суму сплаченого судового збору в розмірі 34 777,70 грн. (тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят сім гривень сімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БУДТРЕСТ-ВВ» () суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 250,00 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 15 жовтня 2019 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.