Справа № 640/4473/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4473/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Степанюка А.Г.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Київської міської ради у якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у порушенні порядку та строків розгляду клопотання (реєстраційний №08/Г-4909 від 12 травня 2017 року) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0879 га, обліковий код 82:102:024, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати відповідача вчинити дії, що полягають у розгляді клопотання (реєстраційний №08/Г-4909 від 12 травня 2017 року) та наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0879 га, обліковий код 182:102:024 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не було дотримано порядку та строків розгляду клопотання позивача від 12.05.2017 та протиправно не надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка зазначена в клопотанні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу від до суду не надходило.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили.

За наведених обставин та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що 12.05.2017 р. він звернувся до Київської міської ради із клопотанням № 08/Г-4909 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0879 га, обліковий код 82:102:024, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

З матеріалів справи вбачається, що вказана заява позивача була зареєстрована Київською міською радою 12 травня 2017 року за № 08/Г-4909.

Розглянувши вказане звернення Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листом від 07 червня 2017 року № 057026-08/Г-4909-6207 повідомив ОСОБА_1 , що на даний час є тимчасово неможливим надання, зазначеної ним у зверненні від 12 травня 2017 року, земельної ділянки у власність або користування, у тому числі для містобудівних потреб.

Розглянувши звернення позивача від 06 вересня 2017 року щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0879 га, обліковий код 82:102:024, яка розташована в АДРЕСА_1 Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листом від 17 жовтня 2017 року № 057026-057/Г-2505-9812 повідомив заявнику, що зареєстровано справу-клопотання К-31861 та підготовлено проект рішення КМР про надання відповідного дозволу, який після опрацювання в Департаменті земельних ресурсів буде передано на розгляд Київської міської ради.

Разом з цим, у вказаному листі позивачу було повторно роз`яснено про те, що на даний час є тимчасово неможливим надання, зазначеної ним у зверненні земельної ділянки у власність або користування, у тому числі для містобудівних потреб.

04 грудня 2017 року Департаментом земельних ресурсів було підготовлено проект рішення Київської міської ради № 08/231-3045/ПР «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» (справа К-31861) та направлено цей проект рішення для подальшого розгляду у відповідних комісіях Київської міської ради, відповідно до регламенту у відповідних комісіях Київської міської ради, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом Департаменту від 04 рудня 2017 року № 9.

З матеріалів справи також вбачається, що 04 грудня 2017 року заступником міського голови-секретарем Київської міської ради було подано клопотання про розгляд проекту рішення від 04.12.2017 № 08/231-3045/ПР в установленому порядку.

Листом від 29 січня 2018 року № 08/281-188 Київська міська рада повідомила позивачу, що вказаний проект рішення буде розглянутий на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування з урахуванням його заяви.

Згідно з даними наявного у матеріалах справи протоколу № 98 пленарного засідання (продовження пленарного засідання VІ сесії Київської міської ради VІІІ скликання 20 вересня 2018 року) від 02 жовтня 2018 року, судовою колегією встановлено, що на вказаному пленарному засіданні вирішувалось питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» (справа К-31861) (від 04 грудня 2017 року № 08/231-3045/ПР), проте рішення по вказаному питанню прийнято не було, оскільки не набрало достатньої кількості голосів. Наведені обставини підтверджуються також наявним у матеріалах справи витягом про результати поіменного голосування з відповідного питання.

Листом від 03 грудня 2018 року № 08/281-2632 Київською міською радою позивачу було повідомлено про те, що рішення з порушеного ним питання на пленарному засіданні 02 жовтня 2018 року прийнято не було та разом з цим, позивача було проінформовано про те, що матеріали його справи-клопотання К-31861 з проектом рішення (ПР-14802) було повернуто 11 жовтня 2018 року до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки 09 жовтня 2018 року до Київської міської ради надійшов лист заступника голови Київської міської державної адміністрації від № 006-2177 з проханням повернути до Департаменту матеріали справи-клопотання К-31861 з відповідним проектом рішення.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не розгляду його клопотання по суті протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що бездіяльність відповідача не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

За наведених обставин, Окружний адміністративний суд дійшов висновку, позивачем не доведено правових підстав для задоволення позову.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Конституцією гарантується право власності на землю. У статті 14 Основного закону передбачено, що це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами статті 116 Земельного кодексу встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 вказаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавцем встановлений чіткий алгоритм дій суб`єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, законодавцем визначено виключну підставу для відмови у наданні такого дозволу, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність за результатом розгляду клопотання зацікавленої в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки особи зобов`язаний прийняти конкретне рішення: 1) надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або 2) мотивовану відмову у його наданні. Прийняття інших рішень за наслідками розгляду відповідного клопотання, у тому числі листів інформаційного характеру, зокрема, про відхилення проекту рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав визначених частиною 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» чинним законодавством не передбачено.

Також, Відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, законів України "Про Державний земельний кадастр", "Про оренду землі", "Про землеустрій" та інших нормативно-правових актів, що регулюють земельні правовідносини, керуючись статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", з метою визначення особливостей землекористування у місті Києві як столиці України Київською міською радою було прийнято рішення від 20 квітня 2017 року N 241/2463 про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві (далі - Порядок ).

Вказаний Порядок розроблено з метою врегулювання процедури реалізації прав на землю фізичними та юридичними особами із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Пунктом 4.1 цього Порядку передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах міста Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань клопотання про передачу земельної ділянки у власність (в оренду).

При цьому, згідно з приписами п. 1.4 Порядку приймальня Київради з земельних питань підконтрольна Департаменту земельних ресурсів, який вживає відповідних заходів щодо матеріально-технічного забезпечення приймальні (пункт 1.4 Порядку).

У разі надходження до Департаменту земельних ресурсів клопотання фізичної особи, оформленого відповідно до вимог цього Порядку, з секретаріату Київської міської ради таке клопотання невідкладно, не пізніше двох робочих днів, передається до приймальні Київради із земельних питань для реєстрації та підготовки проекту рішення Київської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або проекту рішення Київської міської ради про відмову у наданні такого дозволу (п. 4.4 Порядку).

Подальший розгляд клопотання про передачу громадянам безоплатно у власність або в оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), ведення садівництва, індивідуального дачного та гаражного будівництва, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється відповідно до вимог розділу 2 цього Порядку (п. 4.5 Порядку).

Положеннями п. 2.4. цього Порядку встановлено, що приймальня Київради з земельних питань аналізує матеріали клопотання у частині наявності визначених додатком 2 до цього Порядку документів та за результатами такого аналізу пояснює зацікавленій особі необхідність подання додаткових документів згідно з цим Порядком або реєструє клопотання.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Київська міська рада не надала дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у наданні такого дозволу, зацікавлена особа у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу за принципом мовчазної згоди, про що письмово повідомляє Київську міську раду через приймальню Київради з земельних питань. До письмового повідомлення, в якому зазначається реєстраційний номер справи-клопотання, додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п. 2.12 Порядку).

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі, коли у місячний строк з дня реєстрації клопотання Київська міська рада не надала дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у наданні такого дозволу, зацікавлена особа має право:

1) у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу за принципом мовчазної згоди;

2) у шестимісячний строк, з дня закінчення зазначеного строку (тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) звернутись до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною відповідної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як було встановлено судом, відповідне клопотання позивача від 06 вересня 2017 року надійшло до уповноваженого органу за результатом опрацювання якого було зареєстровано справу-клопотання К-31861 та підготовлено проект рішення КМР про надання відповідного дозволу.

Водночас, судом встановлено, що у місячний строк з дня реєстрації цього клопотання позивача Київська міська рада не надала дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Тобто, з наведеного слідує, що позивач мав реальну можливість дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів відповідною бездіяльністю відповідача ще у жовтні 2017 року та протягом жовтня-листопада 2017 року замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу про що письмово повідомити Київську міську раду через приймальню Київради з земельних питань або у строк до травня 2018 року звернутись за захистом порушеного права до суду з позовом про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною.

Проте, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач намагався вирішити даний спір у позасудовому порядку, та про порушення своїх прав дізнався з листа відповідача від 03 грудня 2018 року, колегія суддів вважає, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що недотримання відповідачем строку розгляду його клопотання не порушило його прав щодо розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, як вже зазначалось, приписами Земельного кодексу України та Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві чітко регламентовано обов`язок відповідача у місячний строк з дня реєстрації відповідного клопотання надати зацікавленій особі дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Водночас, як встановлено судом, відповідачем вказаних норм законодавства дотримано не було та до теперішнього часу жодного рішення за результатом розгляду клопотання позивача від 06 вересня 2017 року не прийнято.

При цьому, колегія суддів зауважує, строку замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу за принципом мовчазної згоди є лише правом, а не обов`язком зацікавленої особи, що відповідно не звільняє суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього державою (законодавством) функцій.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно така бездіяльність відповідача не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, проте призвела до порушення законних прав, свобод та інтересів позивача.

Враховуючи викладене у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду клопотання позивача про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого, оформлення права власності на земельну ділянку, яка розташована в м. Києві, Печерський район АДРЕСА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0879 га розташована в м . Києві , Печерський район, АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного законодавства України та прийняти відповідне рішення, суд зазначає, що ця вимога також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У розумінні статті 13 Конвенції ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За наведених обставин та з метою ефективного захисту прав позивача від системних порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Київську міську раду за наслідками розгляду клопотання позивача (на першому пленарному засіданні сесії Київської міської ради після прийняття даного рішення) прийняти конкретне рішення, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Відносно вимоги позивача зобов`язати Київську міську раду надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0879 га розташована в м . Києві, Печерський район, АДРЕСА_1 , суд зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту статті 118 Земельного кодексу України прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні є одним з безпосередніх прав міської ради та належить до дискреційних повноважень цього органу.

Суд зазначає, що відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» Пленум Вищого адміністративного суду України зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Також положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, з наведеного вбачається, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

У ході судового розгляду справи суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям.

З огляду на зазначене та враховуючи, що прийняття рішення відповідачем у спірних правовідносинах ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд дійшов висновку, що вказана вимога позивача є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, а тому задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також повністю спростовуються доводами апелянта.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_1 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого, оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Київську міську раду Київської області розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,0879 га, обліковий код 82:102:024, яка розташована в АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного законодавства України та прийняти відповідне рішення, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді А.Г. Степанюк

В.Ю. Ключкович