Справа № 160/6413/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року Справа № 160/6413/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
представника відповідача: Лукіної А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку з дати звільнення по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди, -
10.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.03.2019 року по 18.03.2019 року;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з дати звільнення по день фактичного розрахунку;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6413/19 за цієї позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні на 14 серпня 2019 року о 13:00 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Крім того, вищевказаною ухвалою суду витребувано у Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: копію наказу про звільнення ОСОБА_1 №175о/с від 18.03.2019 року; відомості щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 01.03.2019 року по 18.03.2019 року, а також щодо дати здійснення цих виплат та відповідні докази на підтвердження цього.
14.08.2019 року за заявами позивача та відповідача розгляд справи було відкладено на 24.09.2019 року о 14:00 год.
03.09.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що в день звільнення позивача з останнім було проведено остаточний розрахунок, при цьому, нарахованого позивачу грошового забезпечення за березень 2019 року виявилось не достатньо для проведення повного взаєморозрахунку, оскільки з нарахованого останньому грошового забезпечення підлягає утриманню грошова сума за 25 діб надмірно використаної щорічної чергової відпустки за невідпрацьовану частину календарного року в сумі 9516,75 грн., а тому позивач має заборгованість перед відповідачем в розмірі 2406 грн. 26 коп. З метою вирішення питання щодо сплати позивачем грошової суми за надмірно використану частину відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року в добровільному порядку відповідачем на адресу позивача було направлено відповідну претензію від 26.07.2019 року. Однак, позивач на претензію про добровільну сплату заборгованості не реагує, відповіді на неї не надав, добровільно заборгованість за надмірно використану частину основної щорічної відпустки за невідпрацьовану частину календарного року відповідачу не сплатив, подавши натомість позовну заяву про стягнення з відповідача заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати є безпідставними у зв`язку із відсутністю такої заборгованості. Вважає, що інші позовні вимоги є похідними, а відтак, за наведених вище обставин, задоволенню також не підлягають.
На виконання вимог ухвали від 31.07.2019 року про витребування доказів Департаментом патрульної поліції Національної поліції України надано суду завірені належним чином: копію наказу про надання відпустки ОСОБА_1 №26 о/с від 18.01.2019 року, копію наказу про звільнення ОСОБА_1 №175 о/с від 13.03.2019 року, копію розписки ОСОБА_1 від 18.03.2019 року, розрахунок грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
У судовому засіданні 07.10.2019р. позивач та його представник підтримали пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 дійсно проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 29.11.2017 року по 18.03.2019 року.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №175 о/с від 13.03.2019 року позивача звільнено зі служби в поліції з 18.03.2019р. на підставі рапорту ОСОБА_1 від 04.03.2019 року, із відрахуванням грошового забезпечення за 25 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Як свідчать матеріали справи, перед звільненням ОСОБА_1 дійсно перебував у відпустці, що підтверджується наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №26 о/с від 18.01.2019 року, відповідно до якого позивачеві надано основну чергову оплачувану відпустку за 2019 рік тривалістю 30 діб, з 02 лютого по 03 березня 2019 року.
Після виходу з відпустки, ОСОБА_1 працював на посаді з 03.03.2019р. по 18.03.2019р.
Після надходження на опрацювання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України наказу про звільнення позивача від 13.03.2019 №175 о/с, з позивачем проведено остаточний розрахунок при звільненні, в результаті якого відповідачем виявлено, що нарахованого позивачеві грошового забезпечення за березень 2019 року виявилось не достатньо для проведення повного взаєморозрахунку, оскільки з нарахованого останньому грошового забезпечення підлягає утриманню грошова сума за 25 діб надмірно використаної щорічної чергової відпустки за невідпрацьовану частину календарного року в сумі 9516,75грн., а тому позивач має заборгованість перед відповідачем в розмірі 2406грн. 26коп.
При цьому про необхідність відрахування грошового забезпечення за 25 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року зазначено і в наказі про звільнення позивача, про що вказувалося вище.
З метою вирішення питання щодо сплати позивачем грошової суми за надмірно використану частину відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року в добровільному порядку відповідачем на адресу позивача було направлено відповідну претензію від 26.07.2019 року.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зважає на таке.
Правове регулювання служби в поліції визначено статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
Частиною 4 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
При цьому п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Згідно з ч.9 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Відповідно до абз.6 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.
Судом встановлено та позивачем визнається, що останній дійсно перед звільненням перебував у черговій щорічній відпустці за 2019 рік тривалістю 30 діб, з 02 лютого по 03 березня 2019 року, при цьому 5 діб з цієї відпустки - це дні відпустки за фактично відпрацьований час, а 25 діб - це надмірно використані дні щорічної чергової відпустки за невідпрацьовану частину календарного року.
З наданого відповідачем розрахунку грошового забезпечення за надмірно використану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, а також з розрахункових листків виплаченого позивачеві грошового забезпечення слідує, що ОСОБА_1 за березень 2019 року (18 робочих днів) було нараховано грошове забезпечення, з якого на виконання ч.9 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз.6 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260 відраховано надмірно нараховане грошове забезпечення за частину надмірно використаної чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у сумі 9516,75грн., у зв`язку із чим до виплати при звільненні грошове забезпечення фактично відсутнє, так як нарахованого позивачеві грошового забезпечення за березень 2019 року виявилось недостатньо для проведення повного взаєморозрахунку, внаслідок чого утворилася заборгованість позивача перед відповідачем в розмірі 2406,26грн.
Таким чином, здійснюючи відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, відповідач діяв в порядку та на виконання норми чинного законодавства, а саме: ч.9 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз.6 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260.
Доводи позивача відносно того, що спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства, яке визначає порядок та умови проходження служби поліцейськими, а також виплати їм грошового забезпечення, тому у даному випадку застосуванню підлягають саме норми КЗпП України, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним, в тому числі приписами ч.9 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз.6 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260.
При цьому, як зазначалося вище, загальні засади проходження служби в поліції визначено Законом України «Про Національну поліцію», статтею 60 якого передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Водночас, Закон України «Про Національну поліцію» є спеціальним нормативно правовим актом, що регулює ці правовідносини, тому під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Як встановлено судом, нормами ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені спеціальні положення, що регулюють порядок розрахунків із поліцейськими при звільненні останніх зі служби в поліції, зокрема, щодо необхідності проведення відрахування з їх грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Отже, спірні правовідносини врегульовано нормами спеціального закону та прийнятого на його виконання спеціального підзаконного нормативно-правового акта - Порядку №260, тому норми КЗпП України у даному випадку застосуванню не підлягають.
За наведених обставин, а також враховуючи встановлення судом факту проведення відповідачем остаточних розрахунків з позивачем у день звільнення останнього, за результатами яких обґрунтовано визначено, що грошове забезпечення на момент звільнення до виплати відсутнє, через виникнення у позивача заборгованості перед відповідачем з відшкодування надмірно виплаченого йому грошового забезпечення за надмірно використану чистину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, відрахування якого має здійснюватися відповідно до ч.9 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз.6 п.8 Розділу ІІІ Порядку №260, суд доходить висновку про безпідставність доводів ОСОБА_1 про наявність заборгованості Департаменту патрульної поліції Національної поліції України перед позивачем з виплати заробітної плати за період з 01.03.2019 року по 18.03.2019 року, а, отже, про відсутність підстав для задоволення частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача такої заборгованості.
Таким чином, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку з дати звільнення по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.10.2019р.

Суддя О.М. Турова