Справа № 200/6317/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Справа№200/6317/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченка А.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

представник позивача - не з`явився

представник відповідача - Третьякова Ю.С., довіреність від 09.04.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії Позивачу викладене в рішенні Відповідача від 06.12.2018 року та визнати бездіяльність Відповідача, щодо не поновлення пенсії - протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - зобов`язати Покровське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року - відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий органом 21SR, 29.07.2000 року, ІПН НОМЕР_2 . По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу йому була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась до виїзду за кордон. Перед виїздом за кордон він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . 12.02.1997 року він виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 1997 року та станом на сьогоднішній день, позивач призначеної по закону пенсії не отримує. Відповідно до листа Пенсійного фонду України №5262/А-11 від 12.05.2017 року Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області визначене уповноваженим для розгляду заяви позивача для поновлення пенсії. Пенсійний фонд направив до відповідача заяву позивача про поновлення пенсії. 11.07.2017 року, представник позивача особисто звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії з оригіналами документів та копіями нотаріально посвідченими та апостильованими. 06.06.2017 року було отримано відповідь відповідача № 15779/02/2 від 29.05.2017 року про відмову в розгляді заяви позивача про поновлення пенсії.16.11.2017 року представник позивача повторно звернувся до відповідача з заявою про поновлення пенсії. 27.11.2017 року за №35126/02/215, відповідач вдруге відмовив у поновленні пенсії. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року у справі №235/6534/17, відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за віком від 12.05.2017 року. 13 грудня 2018 року представником позивача отримано рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу за № 15842/02/25 від 06.12.2018 року. В обґрунтування відмови зазначено, що відсутність міжнародної пенсійної угоди між Україною та Ізраїлем не дозволяє поновити виплату пенсії та що позивачем не була дотримана вимога щодо особистого звернення за поновленням пенсії, та що особиста заява позивача, яка була підписана позивачем перед нотаріусом, нотаріально посвідчена та легалізована печаткою апостиль, та оригінал якої був переданий відповідачу не є особистим зверненням позивача.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо незаконної відмови в поновленні виплати пенсії є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/6317/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

27 травня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у 1997 році виїхав з України на постійне місце до Ізраїлю та з 1997 року призначеної пенсії не отримує. Вказує, що міжнародний договір між Україною та Ізраїлем щодо пенсійного забезпечення відсутній. При цьому, позивач отримував пенсію у Ворошиловському районі м.Донецька. Відповідно ж до постанови правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 року №9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», на Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області покладено виконання обов`язків Управління ПФУ в Ворошиловському та Київському районах м.Донецьк, але лише в частині обслуговування страхувальників. Враховуючи, що УПФУ в Ворошиловському районі м.Донецька не є ліквідованим, не знаходиться в стані припинення або реорганізації, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України не може бути правонаступником зазначеного управління. Управлінню не передавались ні пенсійні справи пенсіонерів, ні будь-які інші документи з УПФУ в Ворошиловському районі м.Донецька, що у даному випадку унеможливлює поновлення пенсії. Окрім того, зазначив, що згідно копії закордонного паспорту позивача, яка додана до позову, паспорт є простроченим, оскільки виданий 29.07.2000 року, а термін дії його закінчився 29.07.2010 року.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

05 червня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання по справі № 200/6317/19-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до 17 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15 жовтня 2019 року.

У судове засідання, призначене на 15 жовтня 2019 року з`явився повноважний представник відповідача, повноважний представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно частини 1статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові та відзиві, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Перед виїздом за кордон ОСОБА_1 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію з 22.09.1994 року, призначену Ворошиловським райсобезом м.Донецьк.

12 травня 2017 року листом №5362/А-11 Пенсійний фонд України, за результатом розгляду звернення представника позивача від 20.04.2017 року, повідомив Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про те, що звернення представника позивача та копії документів, доданих до звернення направлені до управління для розгляду по суті, оскільки ОСОБА_2 до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю проживав по АДРЕСА_1 .

15 листопада 2017 року, представник позивача звернувся до Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

21 листопада 2017 року, Красноармійським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за результатом розгляду документів, надісланих на поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 повідомлено про те, що управління не має підстав для проведення дій відносно поновлення виплати пенсії та заява про поновлення виплати пенсії подана з порушенням Порядку 22-1.

Рішенням від 25 травня 2017 року Красноармійським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 25 травня 2017 року. Зобов`язано Красноармійське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про поновлення виплати пенсії за віком від 12.05.2017 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.03.2018 року набуло законної сили 02.05.2018 року.

Листом від 06.12.2018 року №15842/02/25, Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області повідомлено представника позивача про те, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 року №9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», на Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області покладено виконання обов`язків управління ПФУ у Ворошиловському та Київському районах м.Донецька, але лише в частині обслуговування страхувальників. Управління згідно вказаної постанови не має права виконувати обов`язки УПФУ в Київському та Ворошиловському районах міста Донецька, а саме щодо призначення «призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства». Також, у листі зазначено, що договір з питань пенсійного забезпечення між Україною та Державою Ізраїль не укладався, отже підстави для поновлення виплати пенсії відсутні. Окрім того, поновлення виплати пенсії провадиться згідно заяви, яка подається пенсіонером особисто або його законним представником. Із наданих документів вбачається, що заява про поновлення виплати пенсії надана з порушенням Порядку 22-1, оскільки подана не законним представником заявника. У зв`язку з чим, управління вважає, що поновлювати виплату пенсії не має законних підстав.

Не погодившись з листом Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на наведене, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Проте, наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного Фонду України, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

При цьому, суд звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується переліком до заяви та заявою встановленого зразка.

Таким чином, документи для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 подані в установленому законодавством порядку, а тому така підстава для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу не відповідає нормам діючого законодавства.

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначені документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначені документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно із пунктом 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.22 Порядку №22-1 визначено, що документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Відповідно до п.2.23 Порядку №22-1, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно із п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що передумовою для відновлення виплати пенсії є звернення особи із відповідною заявою до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії. При цьому, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

13 квітня 2014 року в Україні оголошено про початок антитерористичної операції без введення воєнного стану із залученням Збройних сил України. Зоною проведення антитерористичної операції охоплено Донецьку і Луганську області.

До Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085, включено м. Донецьк.

Як зазначив у відзиві представник відповідача, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації було зобов`язано забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. УПФУ в Ворошиловському районі м.Донецька не є ліквідованим, не знаходиться в стані припинення або реорганізації. Діяльність управління не здійснюється у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для його функціонування. Керівний склад працівників управління-відсутній. Тобто, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не має права проводити призначення/перерахунки та виплачувати пенсії за час реального функціонування Управлінні Пенсійного фонду України Ворошиловського району м. Донецька.

Разом з тим, суд зазначає про необґрунтованість доводів Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відсутності права проводити призначення/перерахунки та виплати пенсії за час реального функціонування Управлінні Пенсійного фонду України Ворошиловського району м. Донецька, оскільки як встановлено судом фактично вказане управління не функціонує.

При цьому, відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 03.09.2018 № 19-1 "Про проведення інвентаризації пенсійних справ" відновлення втрачених документів (пенсійної справи) здійснюється підрозділами з обслуговування громадян, з питань призначення та перерахунку пенсій, контрольно-перевірочної роботи органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до Переліку управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 12.05.2015 № 9-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 16.08.2016 №19-1), повноваження Управління ПФУ у Ворошиловському районі м. Донецька з обслуговування страхувальників здійснює Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України (з 31.05.2018 року Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області).

Враховуючи, що Пенсійним фондом України Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області визначено уповноваженим територіальним органом з обслуговування страхувальників, суд зазначає, що в даному випадку обов`язок по відновленню пенсійної справи позивача та виплати пенсії належить Покровському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області.

Частиною другою статті 49 Закону № 1058-ІV встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Проте, як встановлено судом, Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не вчинено жодних дій з метою з`ясування обставин та наявності умов для відновлення виплати пенсію позивачу.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1828 «Про забезпечення проведення експерименту з призначення пенсій органами Пенсійного фонду у Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та м. Києві», якою було затверджено Положення про порядок проведення експерименту в Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та м. Києві з призначення пенсій органами Пенсійного фонду (далі - Порядок № 1828), а також зобов`язано Міністерство праці та соціальної політики і Пенсійний фонд (п.3-5): забезпечити проведення органами праці та соціального захисту населення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і здійснення їх передачі органам Пенсійного фонду в регіонах, у яких проводиться експеримент згідно з цією постановою; затвердити зразок акту прийому-передачі пенсійних справ, особових рахунків та необхідних бланків документів суворої звітності.

Так, відповідно до пп.1 п.2 Порядку № 1828, органи праці та соціального захисту населення: проводять інвентаризацію пенсійних справ та особових рахунків; здійснюють передачу пенсійних справ та особових рахунків, про що складається відповідний акт. Одночасно з описом передається уточнена у процесі інвентаризації електронна база даних про одержувачів пенсій, нормативно-довідкова база даних, програмний комплекс «Автоматизоване робоче місце інспектора з призначення та виплати пенсій» з технічними засобами, систематизована база законодавчих та інших нормативно-правових актів, інша документація, необхідна для забезпечення виконання функцій щодо призначення та виплати пенсій, а також виплатні документи за останні три роки; надають на вимогу органів Пенсійного фонду в 5-денний термін архівні пенсійні справи, які залишилися в органів праці та соціального захисту населення, інші матеріали; передають органам Пенсійного фонду необхідні бланки документів суворої звітності, про що складається відповідний акт; а згідно пп.2 п.2 Порядку № 1828, органи Пенсійного фонду: приймають на роботу працівників органів праці та соціального захисту населення і центрів нарахування та виплати пенсій, що переводяться в установленому законодавством порядку до органів Пенсійного фонду; приймають від органів праці та соціального захисту населення пенсійні справи, особові рахунки та технічні засоби, зазначені в абзаці третьому підпункту 1 цього пункту; керуються нормативно-правовими актами з питань пенсійного забезпечення, зокрема порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», затвердженим наказом Міністра соціального забезпечення від 4 березня 1992 року №15; у разі потреби вдосконалюють порядок документообігу, пов`язаного із забезпеченням фінансування та виплати пенсій; проводять призначення пенсій з використанням даних персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування; дотримуються раніше встановленого в органах праці та соціального захисту населення режиму роботи, в тому числі щодо прийомних днів для громадян; а відповідно до пп.3 п.2 Порядку № 1828, органи Пенсійного фонду і органи праці та соціального захисту населення здійснюють обмін електронними базами даних про одержувачів пенсій та допомоги.

Отже, починаючи з 2000 року саме на відповідача у даній справі покладено обов`язок по зберіганню архівних пенсійних справ громадян, які повинні були бути передані органами праці та соціального захисту населення.

Незабезпечення суб`єктами владних повноважень належного збереження архівних документів пенсійної справи позивача - не є виною самого позивача, та не може слугувати підставою для позбавлення його конституційного права на пенсійне забезпечення. Обов`язок по пошуку архівної справи ОСОБА_1 чи її відновлення, також не може бути покладено на самого позивача, оскільки саме до компетенції як Пенсійного фонду України самостійно, так і до його територіальних органів належить питання призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

При цьому, враховуючи відсутність матеріалів пенсійної справи, інформації про розмір пенсії позивача та належних доказів належності позивача до громадянства України (з наданої до позову копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що термін його дії закінчився 29.07.2010 року), суд не вбачає підстав для зобов`язання Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії позивачу.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного та враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини щодо неналежного розгляду Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області заяви позивача щодо поновлення виплати пенсії, суд керуючись статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене у листі від 06.12.2018 року № 15842/02/25, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача подану у 2017 році про поновлення виплати пенсії з урахуванням висновків суду та вжити належних заходів щодо відновлення пенсійної справи позивача.

Між тим, враховуючи об`єктивні обставини, що сталися в державі, суд зазначає, що позивач зі свого боку також повинен докласти зусиль для відновлення порушеного права, зокрема, у разі необхідності, подання документів необхідних для поновлення виплати пенсії.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) по відношенню до фізичної особи.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд приходить до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій, рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене у листі від 06.12.2018 року № 15842/02/25.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, б.13) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про поновлення виплати пенсії, подану у 2017 році з урахуванням висновків суду та вжити належних заходів щодо відновлення пенсійної справи ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, б.13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 коп.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 15 жовтня 2019 року в присутності представника відповідача.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова