Справа № 520/3871/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 р. Справа № 520/3871/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представників:

позивача - Саніна А.О., відповідача - Дронь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика", з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №3, №0, №7, №3 від 07.02.2019 року, а також рішення №7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій на неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, які прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій на неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, були прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного в Україні законодавства, на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам, внаслідок чого є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 23.04.2019 року відкрито провадження по справі. Призначено підготовче засідання та запропоновано відповідачу надати до суду в установлений строк відзив на позов.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому виклав власну правову позицію щодо обставин справи, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних санкцій на неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, є правомірними, посилався на порушення позивачем норм податкового законодавства (Т.2 а.с. 180 - 191).

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (Т.2 а.с. 219 - 222).

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 24.06.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та у додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за наслідком аналізу змісту норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (, адреса: 61166, м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 32), зареєстрований в якості юридичної особи департаментом реєстрації Харківської міської ради від 06.03.2006 року, № реєстрації 2024 296. Основним видом діяльності позивача є: 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

16.12.1999 року за № 814 ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» взято на податковий облік в ДПІ в Ленінському районі м. Харкова. Наразі позивач перебуває на податковому обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, на підставі направлень від 06.12.2018 № 12346. № 12347, № 12348, № 12349, № 12350, № 12351 виданих Головним Управлінням ДФС у Харківській області та наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 27.11.2018 № 8007 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Залізничавтоматика» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Залізничавтоматика» податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 (Т.1 а.с. 40 - 95).

Висновками акту документальної планової виїзної перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року встановлено наступні порушення:

1) заниження показників рядка 02 Декларацій „Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" та завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва розділ. 2 Звіту про фінансові результати (Форма № 2-м) по:

- рядку 2050 Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва розділ 2 Звіту про фінансові результати (форма № 2-м) суму 10 758 993 грн., в т.ч.: за 3 квартал 2017 у сумі 10 758 993 грн. по взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (податковий номер 39006806), ТОВ «ФІРМА "МІРАТОРГ" (податковий номер 41195478), придбання товарів у яких за даними перевірки не підтверджено документально, а саме належним чином оформленими первинними документами, та не встановлено факту (законного джерела) реального походження товарів (робіт, послуг);

- рядку 2050 Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва розділ. 2 Звіту про фінансові результати (форма № 2-м) суму 3 859 300 гри., в т.ч.: за 4 квартал 2017 у сумі 3 859 300 грн. по взаємовідносинам з ФО-П ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) та ФО-П ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) за рахунок завищення суми витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, без підтвердження необхідності факту отримання послуг по розробці проектно-робочої документації, послуг по перевірці об`єму та змісту проектно-кошторисної документації;

- по рядку 2180 «Інші операційні витрати» у сумі 429 899 грн., у т.ч.: за 2 квартал 2017 у сумі 1 901 грн., за 3 квартал 2017 у сумі 5 368 грн., 4 квартал 2017 у сумі 422 630 грн.. що є порушенням п.44,2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, ст.137 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (у редакції Закону України від 28.32.2014 №71-VІІІ), Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Витрати» ГІ(С)Б016), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п.2 ст. 3, ст. 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», НАЦІОНАЛЬНОГО ПОЛОЖЕННЯ (СТАНДАРТУ) бухгалтерського обліку «Загальні вимоги до фінансової звітності» (далі - П(С)БО 1), затвердженого Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, що призвело до заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 708 674 грн., у т.ч.: за 2 квартал 2017 року в сумі 342 грн., за 3 квартал 2017 в сумі 1 937 585 грн., за 4 квартал 2017 в сумі 770 747 грн.;

2) п.п.44.1 ст.44. п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п.198.1, п. 198.2, п. 198,3, п. 198.6. ст. 198 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 - ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Залізничавтоматика» неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціях з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ», 'ГОВ «ФІРМА «МІРАТОРГ» в розмірі сумі 2 151 799 грн., у т.ч. за липень 2017 року - 761 699 грн., за серпень 2017 року - 1 390 100 грн.;

3) пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015 р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за 2-4 квартали 2016 року;

4) п.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI: встановлено неналежне ведення бухгалтерської документації;

5) п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які с суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за порушення вимог п. 2.6 Положення № 637 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу - за неоприбуткуванняя (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (арк. акту перевірки 110 - 111).

На підставі зазначених висновків акту документальної планової виїзної перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року та згідно з п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС України в Харківській області було винесено оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення, а саме:

1) № 0 від 07.02.2019 року, яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, норм регулювання обігу готівки на суму 48 000,00 грн.;

2) № 7 від 07.02.2019 року, яким застосовано суму штрафних санкцій за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у розмірі 510,00 грн.;

3) №3 від 07.02.2019 року яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додатну вартість на суму 2 689 748,75 грн.;

4) № 3 від 07.02.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3 385 842,50 грн. (Т.1 а.с. 128 - 129, 131, 153).

Також, на підставі акту перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року ГУ ДФС в Харківській області винесено рішення № 7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, яким застосовано штраф у розмірі 255,00 грн. (Т.1 а.с. 130).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Не погодившись с податковими повідомленнями - рішеннями №3, №0, №7, №3 від 07.02.2019 року та рішенням №7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до ДФС України зі скаргами (Т.1 а.с. 135 - 150).

За результатами розгляду скарг позивача, рішеннями ДФС України від 22.03.2019 року № 13636/6/99-99-11-05-02-25 та від 045.04.2019 року № 16021/61-99-99-11-04-01-25, скарги позивача залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін (Т.1 а.с. 155 - 156, 158 - 164).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суми грошового зобов`язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Згідно4.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 98.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

В акті перевірки податковий орган зробив висновок, що взаємовідносини ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» з контрагентами - виконавцями робіт ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (податковий номер 39006806), ТОВ «ФІРМА "МІРАТОРГ" (податковий номер 41195478) щодо виконання робіт у яких за даними перевірки не підтверджено документально, а саме належним чином оформленими первинними документами, та не встановлено факту (законного джерела) реального походження товарів (робіт, послуг), у зв`язку з чим позивач порушив ст. ст. 44, 134, 198 ПК України - неправомірно відніс суму коштів до складу собівартості робіт, послуг та до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціям з вказаними контрагентами.

ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» з ТОВ «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» був укладений договір № 25/04-17 від 25.04.2017 року на виконання проектних робіт «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів».

На виконання частини робіт за цим договором ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» залучило третіх осіб в якості співвиконавців. Зокрема, в якості співвиконавців були залучені ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (податковий номер 39006806) та ТОВ «ФІРМА МІРАТОРГ».

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ», суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» (Замовник) та ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Підрядник) був укладений договір № 24.07-17П від 24.07.2017, додаток № 1 до цього договору «Протокол узгодження ціни», додаток № 2 до цього договору «Календарний план виконання робіт», Завдання на проектування, Завдання на проектування до протоколу, Титульний лист до Проекту будівництва (Т.1 а.с. 178 - 189).

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного договору, Підрядник зобов`язується виконати проектні роботи «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів. Пристрої СУРСТ» (надалі- роботи), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Даний договір виконувався сторонами, що підтверджується актом здавання - приймання виконаних робіт № 1808/1 від 18.08.2017 року, актом здавання - приймання виконаних робіт № 1808/2 від 18.08.2017 року. Згідно цих актів ТОВ "МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ" передало, а ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" прийняло виконані роботи та проектно-кошторисну документацію (Т.1 а.с. 190 - 191).

Зобов`язання по оплаті виконаних робіт були виконані ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» шляхом перерахування грошових безготівкових коштів на рахунок виконавця ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ», що підтверджується платіжними дорученнями банку у кількості 20 шт. на загальну суму 6 219333,14 грн. (Т.1 а.с. 192 - 211).

З боку виконавця ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» в Єдиному реєстрі податкових накладних були зареєстровані наступні податкові накладні: податкова накладна № 4 від 18.08.2017 року (квитанція про реєстрацію з ЄРПН № 6411 від 16.09.2017 року), податкова накладна № 3 від 18.08.2017 року. (квитанція про реєстрацію в ЄРПН № 6411 від 16.09.2017 року) (Т.1 а.с. 212 - 217).

Судом також встановлено, що для виконання частини робіт за договором № 25/04-17 від 25.04.2017 року укладеного між ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" та ТОВ «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" (Замовник) з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Підрядник) уклало договір № 02/06-17П від 02.06.2017 з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» додаток № 1 до цього договору "Протокол узгодження ціни", додаток № 2 до цього договору "Календарний план виконання робіт", "Завдання на проектування", "Завдання на проектування до протоколу" (Т.1 а.с. 218 - 227).

Відповідно до п. 1.1 договору № 02/06-17П, Підрядник зобов`язується виконати проектні роботи «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів. Пристрої СУРСТ» (надалі - роботи), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Даний договір виконувався сторонами, що підтверджується актом здавання - приймання виконаних робіт № 0707/1 від 07.07.2017 року, актом здавання - приймання виконаних робіт № 0707-1 від 17.07.2017 року (Т.1 а.с. 228 - 229).

Зобов`язання по оплаті виконаних робіт в рамках даного договору були виконані ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» шляхом перерахування грошових безготівкових коштів на рахунок виконавця ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ», що підтверджується платіжними дорученнями банку у кількості 14 шт. на загальну суму 4570192,03 грн. (Т.1 а.с. 236 - 249).

З боку виконавця ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» в Єдиному реєстрі податкових накладних були зареєстровані наступні податкові накладні: Податкова накладна № 1 від 20.08.2017 року. (квитанція про реєстрацію в ЄРПН № 6208 від 20.08.2017 року), Податкова накладна № 2 від 17.07.2017 року. (квитанція про реєстрацію в ЄРПН № 6208 від 20.08.2017 року) (Т.1 а.с. 230 - 235).

В подальшому проектно-кошторисна документація, яка була отримана ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" від ТОВ "МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ" за договорами № 02/06-17П від 02.06.2017 та № 24.07-17П від 24.07.2017 була остаточно дороблена з боку ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" (Підрядник) та передана замовнику ТОВ «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» (Замовник) в рамках виконання договору № 25/04-17 від 25.04.2017 року Виконання проектних робіт «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів» (Т.1 а.с. 250, Т.2 а.с. 1 - 9).

Дана обставина підтверджується первинними документами: акт здавання-приймання виконаних робіт № 0707/1 від 07.07.2017 року; акт здавання-приймання виконаних робіт № 0707-1 від 17.07.2017 року; платіжні доручення у кількості - 14 шт. на загальну суму 4570192, 03 грн.; витяг з ЄРПН № 6208 від 6208 від 20.08.2017 року; податкова накладна № 1 від 20.08.2017 року; витяг з ЄРПН № 6208 від 6208 від 20.08.2017 року; податкова накладна № 2 від 17.07.2017 року; акт здавання-приймання виконаних робіт № 1808/1 від 18.08.2017 року; акт здавання-приймання виконаних робіт № 1808/2 від 18.08.2017 року; платіжні доручення у кількості - 20 шт. на загальну суму 6 219333, 14 грн.; витяг з ЄРПН № 6411 від 16.09.2017 року; податкова накладна № 4 від 18.08.2017 року; витяг з ЄРПН № 6411 від 16.09.2017 року; податкова накладна № 3 від 18.08.2017 року (Т.2 а.с. 11 - 16).

В акті перевірки податковим органом зазначалося, що в ході аналізу даних ЄРПН та податкової інформації, наявної у базах ДФС, встановлено, що ТОВ «Мідас Девелопмент» не могло здійснювати операції по укладеним з позивачем договорам, оскільки у підприємства відсутні трудові ресурси (згідно зі звітами з ЄСВ та за формою 1-ДФ за 3 квартал 2017 року встановлено одну найману особі (директора) та основні фонди (звіти не надавались), наявна невідповідність специфіки використання придбаного товару, робіт та реалізованих послуг (послуги проектування). Діяльність ТОВ «Мідас Девелопмент» спрямована на формування податкової вигоди третім особам шляхом здійснення операцій, по яких не підтверджується реальне надання робіт, послуг. Таким чином, на думку контролюючого органу, перевіркою встановлено нереальність здійснених позивачем господарських операцій з ТОВ «Мідас Девелопмент» та відсутності їх документального підтвердження.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «ФІРМА МІРАТОРГ», суд зазначає наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, 26 липня 2017 року між ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" (Замовник) та ТОВ «ФІРМА МІРАТОРГ» (Підрядник) укладено договір № 26/07-17П. Відповідно до п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник (ТОВ "ФІРМА "МІРАТОРГ") зобов`язується виконати проектні роботи «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів. Пристрої СУРСТ" (надалі - роботи), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. Також до цього договору між сторонами було підписано «Протокол узгодження ціни», додаток № 2 «Календарний план виконання робіт», завдання на проектування, додаткова угода № 1 від 15 серпня 2017 року (Т.2 а.с. 18 - 27).

Даний договір виконувався сторонами, що підтверджується актом здавання - приймання виконаних робіт № 1808-1 від 18.08.2017 року, актом здавання - приймання виконаних робіт № 1808-2 від 18.08.2017 року, актом здавання - приймання виконаних робіт № 1808-3 від 18.08.2017 року. Згідно цих актів ТОВ "ФІРМА МІРАТОРГ" передало, а ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" прийняло виконані роботи та проектно-кошторисну документацію (Т.2 а.с. 28 - 30).

Зобов`язання по оплаті виконаних робіт були виконані ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» шляхом перерахування грошових безготівкових коштів на рахунок виконавця ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ", що підтверджується платіжним дорученням банку у кількості 1 шт. на загальну суму 137520, 00 грн. (Т.2 а.с. 31).

З боку виконавця ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ" в Єдиному реєстрі податкових накладних були зареєстровані наступні податкові накладні: податкова накладна № 962, 963, 964 від 18.08.2017 року (квитанція № 1 про реєстрацію податкових накладних від 10.09.2017 року (Т.2 а.с. 32 - 40).

В подальшому проектно-кошторисна документація, яка була отримана ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" від ТОВ "ФІРМА МІРАТОРГ" за договором № 26/07-17П від 26.07.2017 була перевірена та відповідним чином формлена з боку ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" та передана замовнику ТОВ «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» в рамках виконання договору № 25/04-17 від 25.04.2017 року. Виконання проектних робіт «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів».

Слід зазначити, що сам факт наявності проектно-кошторисної документації «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільському районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів. Пристроїв СУРСТ» та її подальше використання у господарській діяльності ТОВ «НВП "Залізничавтоматика" в акті перевірки не оспорюється, також податковим органом не оспорюється факт подальшого передання цієї проектної документації замовнику ТОВ «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» в рамках виконання договору № 25/04-17 від 25.04.2017 року.

В акті перевірки податковим органом зазначалося, що згідно з отриманою від ГУ ДФС в Дніпропетровській області податковою інформацією, а саме результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ фірма «Міраторг» () за звітний період декларування ПДВ: червень - вересень 2017 року (Т.2 а.с. 193 - 218) встановлено, що ТОВ «Фірма «Міраторг» за звітний період декларування ПДВ червень - вересень 2017 року встановлено, що узагальнена податкова інформація складена з причини неможливості встановлення місцезнаходження ТОВ «Фірма «Міраторг». Крім того, згідно з аналізом ЄРПН за період червень-вересень 2017 року встановлено здійснення реалізації ТОВ «Фірма «Міраторг» ТМЦ, відсутніх у придбанні та реалізації по ланцюгу постачання. ТОВ «Фірма «Міраторг» реалізує продукцію, відмінну від придбаної (невідомого походження), та надає послуги при відсутності трудових ресурсів та відсутності основних засобів (власних чи орендованих). Таким чином, на думку контролюючого органу, ТОВ «Фірма «Міраторг» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, метою функціонування підприємства є створення виключено документообігу до нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.

З приводу посилань контролюючого органу в акті перевірки на отриману ним податкову інформацію, яка свідчить про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами - ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ" (результати опрацювання від ГУ ДФС в Дніпропетровській області зібраної податкової інформації щодо ТОВ фірма «Міраторг» () за звітний період декларування ПДВ: червень - вересень 2017 року), суд зазначає наступне.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

У даному випадку, у наданих матеріалах наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, використання наданих послуг у власній господарський діяльності з іншими контрагентами згідно укладених правочинів, які складені за результатами проведених операцій з дотриманням вимог законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом/контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентом/контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента/контрагентів.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Таким чином, отримана від інших податкових органів податкова інформація не є належним та допустимим доказом відсутності у позивача права на формування витрат по відносинам з виконавцями послуг - ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ".

Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки також не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

За таких підстав, посилання податкового органу на отриману податкову інформацію, як на підставу для здійснення висновків про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ", є безпідставним та необґрунтованим.

З приводу тверджень податкового органу стосовно того, що під час проведення перевірки платником податків не надано пояснень та документального підтвердження критеріїв, якими керувалося ТОВ «НВП Залізничавтоматика» при виборі суб`єктів господарської діяльності, суд зазначає, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17 (провадження № К/9901/1349/17), яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд зазначає, що надані підприємством копії первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ" за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. № 168/704, спричиняли втрату зазначеними документами юридичного статусу первинних документів, судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Суд також при винесенні рішення керується практикою Верховного Суду. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 року по справі № 805/10886/13-а (провадження № К/9901/1424/18) зазначає, що за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність донарахування підприємству податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «МІДАС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ ФІРМА "МІРАТОРГ", оскільки позивачем підтверджено реальність проведених операцій з вказаними підприємствами за перевіряємий період.

З приводу взаємовідносин позивача з ФО-П ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «НВП "Залізничавтоматика" (Замовник) було укладено з ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) договори № 20/06-17 від 20 червня 2017 року та 03/08-17 від 03 серпня 2017 року, за умовами яких Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання перевірки об`єму та змісту проектно-кошторисної документації, розробленої ТОВ "НВП "Залізничавтоматика", а саме "Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції "Сирець" на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільсьскому районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів" в порядку та на умовах, обумовлених даним Договором. За якісно виконані роботи в повному обсязі за цим Договором (етапом) на підставі підписаних Сторонами Актів здавання-приймання виконаних робіт відповідного (-них) етапу (-ів) за умови отримання на розрахунковий рахунок Замовника коштів від Гензамовника для фінансування закупівлі робіт, Замовник зобов`язується протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дати підписання акту здавання - приймання робіт, провести остаточний розрахунок з Підрядником (п. 1.1., 2.2. Договорів) (Т.2 а.с. 42 - 43, 49 - 50).

Також між сторонами було укладено протоколи узгодження договірної ціни на виконання проектних робіт, завдання на перевірку об`єму та змісту проектно-кошторисної документації (Т.2 а.с. 44 - 45, 51 - 52).

Дані договори виконувалися сторонами, що підтверджується актом здавання - приймання виконаних робіт № 1 від 17.07.2017 року, актом здавання - приймання виконаних робіт № 2 від 17.07.2017 року; актом здавання - приймання виконаних робіт № 1 від 21.08.2017 року., актом здавання-приймання виконаних робіт № 2 від 23.08.2017 року. Згідно цих актів ФОП ОСОБА_2 передав ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" раніше отримані документи з пояснювальними записками (Т.2 а.с. 46 - 47, 53 - 54).

Зобов`язання по оплаті виконаних робіт були виконані ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням банку на загальну суму 713 000, 00 грн. (Т.2 а.с. 48, 55).

Матеріалами справи підтверджено, що отримані послуги від ФОП ОСОБА_2 були передані ТОВ «Київметропроект».

З приводу взаємовідносин позивача з ФО-П ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) було укладено ряд договорів.

За договором № 03/01-17 від 03 січня 2017 року Виконавець зобов`язався надати Замовнику послуги з вхідного контролю устаткування, а саме: візуальний контроль якості устаткування, що надійшло до Замовника згідно з договорами постачання устаткування, перевірка відповідності показників якості устаткування вимогам нормативної і технічної документації (п. 1.1., 2.1. Договору). В Додатку № 1 до вищезазначеного договору сторонами було узгоджено ціну за надання цієї послуги - 567 300,00 грн.

Сторони свої обов`язки за договором виконали в повному обсязі: виконавець надав послуги з вхідного контролю устаткування, а Замовник здійснив оплату за них. Цей факт підтверджується актом здавання-приймання наданих послуг від 24 березня 2017 року та платіжним дорученням № 1346 від 22 грудня 2017 року.

За договором №20/10-17 від 20 жовтня 2017 року Виконавець зобов`язується виконати проектні роботи "Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії від Станції "Сирець" на житловий масив Виноградар з електродепо в Подільськолму районі. Пристрої АТРП. Мікропроцесорна централізація стрілок та сигналів (надалі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (Т.2 а.с. 95 - 101).

Сторони свої обов`язки за договором виконали: виконавець виконав проектні роботи, а замовник відповідно - оплатив їх. Це підтверджується актом № 1 здавання-приймання виконаних робіт від 13 грудня 2017 року, накладною № 1 від 13 грудня 2017 року та платіжними дорученнями у кількості 22 шт. (Т.2 а.с. 102 - 125).

За договором № 02/06-17 від 02 червня 2017 року Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з вхідного контролю устаткування згідно Специфікації (Додаток № 2), надалі - Послуги, в порядку та на умовах, обумовлених даним Договором. Ціна договору була узгоджена в розмірі 92 000 грн. (додаток № 1 до Договору) (Т.2 а.с. 80 - 81).

Сторони свої обов`язки за договором виконали: виконавець надав послугу з вхідного контролю устаткування, а замовник оплатив їх. Це підтверджується протоколом перевірки якості обладнання, акт здавання-приймання наданих послуг від 29 червня 2017 року та платіжними дорученнями в загальній кількості - 2 шт. (Т.2 а.с 84 - 89).

Відповідно до договору № 17/04-17 від 17 квітня 2017 року на проведення проектних робіт, Виконавець зобов`язується розробити за завданням Замовника проектно-робочу документацію "Реконструкція лінії зв`язку на дільниці Курне-Смолка. Заміна повітряної лінії зв`язку на кабельну" (далі - документація), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити результати робіт. Окрім цього сторони узгодили ціну виконаних робіт та вимоги щодо їх виконання. (Т.2 а.с. 63 - 68).

Сторони свої обов`язки за договором виконали: Виконавець надав послугу з вхідного контролю устаткування, а Замовник оплатив їх, що підтверджується актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт від 26 травня 2017 року та платіжним дорученням № 1331 від 15 грудня 2017 року на суму - 80 000, 00 грн. (Т.2 а.с. 69 - 70).

За договором № 10/07-17 від 10 липня 2017 року Виконавець (зобов`язується за завданням Замовника розробити проектно-кошторисну документацію по об`єкту "Технічне переоснащення телемеханічного "Харківського енергодиспетчерського кола" та РЕМ - Харків ЕЧ-2 Південної залізниці", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (Т.2 а.с. 126 - 129).

Сторони свої обов`язки за договором виконали: виконавець розробив проектно-кошторисну документацію по об`єкту, а замовник оплатив відповідні послуги. Це підтверджується накладною № 1 від 21 грудня 2017 року, актом № 1 здавання-приймання виконаних робіт від 29 грудня 2017 року та платіжними дорученнями у кількості - 7 шт. (Т.2 а.с. 134 - 142).

Матеріалами справи підтверджено, що отримані послуги від ФОП ОСОБА_5 були передані ПАТ "Українська залізниця", КП "Харківський метрополітен".

В акті документальної планової виїзної перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року податковий орган зазначив, що в ході проведеної перевірки позивачем не підтверджено необхідності та факту отримання від ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . послуг щодо розробки проектно-кошторисної документації та перевірки її об`єму та змісту, у зв`язку з чим встановлено порушення з боку позивача ст. ст. 44, 134 ПК України по взаємовідносинам з вказаними особами, що призвело до завищення підприємством у податковій звітності з податку на прибуток сум витрат по укладеним угодам.

Виявлені порушення, які вказані у акті перевірки в узагальненому вигляді зводяться до того, що контролюючий орган вважає проведені операції фіктивним, які не мають економічної доцільності, скільки вказані фізичні особи - підприємці на період укладання вищезазначених договорів та період надання послуг не мали найманих працівників та не надавали до податкового органу звіту за формою №1-ДФ за 2017 рік, що на думку податкового органу свідчить про неможливість здійснення ними діяльності з надання послуг з перевірки об`єму та змісту проектно-кошторисної документації. Також в обґрунтування своєї позиції податковий орган вказує на те, що фізичні особи підприємці, будучи директором та головним інженером ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" працювали повний робочий день, або були у відрядженні у період укладання вищезазначених договорів та в період надання послуг, що свідчить про відсутність технічних та фізичних можливостей з надання таких послуг. Також податковий орган зазначає, що та обставина, що фізичні особи-підприємці перебували з ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" у трудових відносинах ( ОСОБА_2 - директор підприємства, ОСОБА_5 займав посаду головного інженеру підприємства) ставить під сумнів реальність здійснення даних господарських операцій. Крім того, податковим органом також зазначено, що основною специфікою роботи ОСОБА_2 на підприємстві є перевірка об`єму та змісту проектно - кошторисної документації, ОСОБА_5 також займаючи посаду інженера здійснює розробку проектно - кошторисної документації, що свідчить про відсутність необхідності укладання позивачем зі своїми працівниками договорів на надання таких послуг та їх отримання в рамках укладених договорів, оскільки вони фактично виконували трудову функцію як працівники підприємства. Тому, на думку податкового органу, позивачем не доведено економічної доцільності та необхідності отримання у вказаних осіб відповідних послуг з розробки проектно-кошторисної документації та перевірки її об`єму та змісту.

Суд не погоджується з такими твердженнями контролюючого органу, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки позивачем надані відповідачу всі первинні документи, які підтверджують фактичне надання фізичними особами - підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позивачу послуг з розробки проектно-кошторисної документації та перевірки об`єму та змісту проектно-кошторисної документації, та з яких можливо встановити зміст та обсяг наданих послуг.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 в справі №6-48369св14, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З наведеного слідує, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні (підрядні) відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №127/21595/16-ц, яка також враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З аналізу наведених норм слідує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства стосовно наданих позивачем цивільно-правових угод і актів виконаних робіт, суд вважає, що фізичні особи - підприємці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надавали послуги, а не здійснювали трудову функцію, як директор та головний інженер підприємства, оскільки предметом укладених з ними угод є надання відповідних послуг щодо розробки проектно-кошторисної документації та перевірки її об`єму та змісту за винагороду, яка сплачується на підставі актів виконаних робіт, тобто праця за цими угодами з боку громадян є юридично самостійною.

Крім того, статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, факт нікчемності правочинів або визнання їх такими, що не відповідають закону, в тому числі вимогам статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, може бути встановлений тільки в судовому порядку.

При цьому, обставин, які вказували на нікчемність договорів, укладених позивачем з виконавцями, третіми особами, не встановлено та податковим органом не доведено. Водночас, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено заборони надавати послуги за цивільно-правовими угодами і підприємству, яке очолює або перебуває у трудових відносинах ця фізична особа-підприємець.

Твердження податкового органу про фізичну неможливість вказаних фізичних осіб-підприємців виконувати договори є не більш ніж припущенням, яке не ґрунтується на жодному належному та допустимому доказі.

Таким чином, податковим органом не доведено правомірності висновку щодо непідтвердження з боку позивача необхідності укладання угод щодо надання послуг, факту отримання від ФО-П ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідних послуг щодо розробки проектно-кошторисної документації та перевірки її об`єму та змісту в межах цивільних договорів, а також того, що вказані особи виконували трудову функцію займаючи відповідні посади на підприємстві позивача, в результаті чого позивачем завищено у податковій звітності сум витрат за 4 квартал 2017 року по укладеним з вказаними особами договорам, у зв`язку із чим відповідачем безпідставно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств.

З приводу решти встановлених податковим органом в результаті проведеної перевірки порушень, слід також зазначити наступне.

В акті документальної планової виїзної перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року (розділ 3.1.1 Податок на прибуток) контролюючим органом зазначено, що в результаті перевірки позивача встановлено невідповідність даних бухгалтерського обліку (Дт 791 - Кт 92, 93, 94) даних податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік та даних рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за 2017 рік на загальну суму 429 899 грн. (2 квартал 2017 року - 1 901 грн., 3 квартал 2017 року - 5 368 грн., 4 квартал 2017 року - 422 630,0 грн.).

Згідно з наданими до перевірки даними бухгалтерського обліку (Дт 791 - Кт 92, 93, 94) інші операційні витрати за 2017 рік складають 8 667 901 грн., що підтверджено документально. Відповідно до Звіту про фінансові результати (Форма № 2-м) по рядку 2180 «Інші операційні витрати» відображено за 2017 рік - 9 097 800 грн. Відхилення складає - 429 899,0 гривень.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» в порушення п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст.134, ст.137 Податкового кодексу України занижено показники рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» та завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва розділ 2 Звіту про фінансові результати (форма № 2-м) на загальну суму 429 899 грн., в результаті чого збільшено податкові зобов`язання з податку на прибуток та застосовано фінансові санкції на загальну суму 96 726,63 грн. (арк. акту перевірки 33).

Згідно даних акту перевірки, такий висновок зроблено на підставі аналізу витребуваних у підприємства для перевірки фінансових документів за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 (арк. акту перевірки 34).

Контролюючий орган зазначив, що до перевірки платником податків не надавалися бухгалтерські документи, які б підтверджували правильність відображеної в Звіті про фінансові результати (Форма № 2-м) за 2017 рік (рядок 2180 «Інші операційні витрати») суми у розмірі 9 097 800 грн.

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки податковим органом направлялися до ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» письмові запити від 14.12.2018 (Вих. № 338), від 14.12.2018 (Вих. № 339) про надання за місцезнаходженням позивача додаткових документів до перевірки. В першому запиті податковий орган просив надати позивача наступні документи: обороти рахунку в розрізі контрагентів та субрахунків по відповідним рахункам (субрахункам) за 2015, 2016 та 2017 роки та за 9 місяців 2018 року; оборотно - сальдові відомості за 2015, 2016 та 2017 роки та за 9 місяців 2018 року; оборотно - сальдові відомості по відповідним рахункам (субрахункам) за 2015, 2016 та 2017 роки та за 9 місяців 2018 року; головну книгу у розрізі кварталів за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. В другому запиті податковий орган також просив надати письмові пояснення та обґрунтування наявності розбіжностей: між сумою доходу, що оподатковується за ставкою (рядок 1) податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за 2015 та рядком 2280 розділу 2 Звіту про фінансові результати фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма № 2-м) за 2015; між сумою доходу, що оподатковується за ставкою (рядок 1) податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І півріччя 2016 дохід від будь - якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 1) податкової декларації з податку на прибуток за 2016 та рядком 2280 розділу 2 Звіту про фінансові результати фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма № 2-м) за 2016; між фінансовим результатом до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (рядок 2) податкової декларації з податку на прибуток за 2016 та рядком 2290 розділу 2 Звіту про фінансові результати фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма № 2-м) за 2016.

В наданих до суду додаткових поясненнях представником позивача зазначено, що рахунок 23 «Виробництво» призначений для узагальнення інформації про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг). Згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 р. № 291, розрахунок « 23» використовується для обліку на окремих субрахунках витрат: промислових і сільськогосподарських підприємств на виробництво продукції: підрядних, геологічних та проектних організацій на виконання будівельно- монтажних, геологорозвідувальних та проектно-вишукувальних робіт тощо. За дебетом рахунку 23 "Виробництво" відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також виробничі накладні витрати та втрати від браку продукції (робіт, послуг), за кредитом - суми фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом продукції (у дебет рахунків 26, 27), виконаних робіт та послуг (у дебет рахунку 90, 791). За кредитом субрахунків обліку витрат допоміжних (підсобних виробництв, з виконання некапітальних робіт у кореспонденції з дебетом рахунків 11 "Інші необоротні матеріальні активи", 22 "Малоцінні та швидкозношувані предмети" та субрахунків обліку витрат основного виробництва списується собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, споруд, робіт, послуг (інструменту, енергії, пару, транспортних і ремонтних послуг тощо).

Суд зауважує, що факт подання до контролюючого органу оборотно - сальдові відомості по рахунку 23 «Виробництво» підтверджується даними додатку 4 до акту перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року (пункт 2.6), який містить узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні документальної планової перевірки ТОВ «НВП «Залізничавтоматика», зокрема, відомості по рахунку 23 «Основне виробництво» за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, які перевірялися контролюючим органом суцільним порядком.

Жодних зауважень до таких документів в акті перевірки не зафіксовано, представником відповідача до суду таких також не надано. Таким чином, посилання відповідача щодо ненадання позивачем під час перевірки документів, на підставі яких формувалися показники податкової звітності, в даному випадку відображення в Звіті про фінансові результати (Форма № 2-м) за 2017 рік (рядок 2180 «Інші операційні витрати») суми у розмірі 9 097 800 грн., а також висновок про непідтвердження та завищення витрат на суму 429 899,00 грн., не береться судом до уваги. З яких підстав контролюючий орган при проведенні перевірки підприємства не включив до складу видатків рахунок 23 «Виробництво» представник відповідача не зміг пояснити.

Крім того, на підтвердження понесених витрат на суму 429 899,00 грн. (2 квартал 2017 року - 1 901 грн., 3 квартал 2017 року - 5 368 грн., 4 квартал 2017 року - 422 630,0 грн.) представником позивача до суду надано наступні документи, а саме: акт надання послуг № 13 від 11.12.2017 року, видаткові накладні № 0094 від 19.0.2017, № РН-0013029 від 24.04.2017, № РН-0016850 від 29.05.2017, акт про виконання робіт № И-0924 від 20.04.2017, рахунок - ак № СА-009755 від 30.04.2017 (Т.3 а.с. 46 - 51). Крім того, рух вказаних коштів на рахунку позивача також підтверджено аналізом рахунку 231 за 2 - 4 кв. 2017 (Т.3 а.с. 43 - 45).

Таким чином, ГУ ДФС в Харківській області протиправно збільшено позивачу податкові зобов`язання з податку на прибуток та застосовано фінансові санкції на загальну суму 96 726,63 грн.

В акті документальної планової виїзної перевірки № 63/20-40-14-03-06/30655683 від 09.01.2019 року (розділ 3.3.3 Контроль за дотриманням порядку ведення касових операцій) контролюючим органом зафіксовано виявлене під час перевірки порушення, а саме факт не оприбуткування ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до каси підприємства 19.05.2016 року готівкових коштів у сумі 9 600,00 грн., що є порушенням норма п.2.6 Положення № 637, у зв`язку з чим нараховано штрафні санкції у п`ятикратному розмірі від не оприбуткованих коштів - 48 000,00 грн.

Такі висновки контролюючий орган зробив в результаті дослідження під час перевірки квитанції установи банку ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 19.06.2016 року № FJB065, за якою на його думку готівкові кошти в сумі 9 600,00 грн. внесені на власний розрахунковий рахунок підприємством ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» через ОСОБА_8 (платник - ТОВ «НВП «Залізничавтоматика»), про що зазначено в акті перевірки (арк. акту перевірки 109).

Суд не погоджується з такими твердженнями контролюючого органу, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» (Підприємство) і фізичною особою, засновником підприємства, ОСОБА_8 (Засновник) було укладено договір № 02/05-16 від 02 травня 2016 року про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого Засновник надає Підприємству поворотну фінансову допомогу, а Підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 Договору) (Т.2 а.с. 223).

Згідно п.2.2 та 2.3 Договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 9 600,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається впродовж місяця після підписання даного Договору шляхом внесення грошових коштів до каси Підприємства або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підприємства.

Повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів Засновнику з каси Підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок Засновника в установі банку (п.3.2 Договору).

Згідно наданої позивачем до суду виписки ПАТ «УКРСОЦБАНК» по особовому рахунку № НОМЕР_3 19.05.2016 року на розрахунковий рахунок ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» надійшли грошові кошти від позичальника - ОСОБА_8 у розмірі 9 600,00 грн. призначення «зворотня фінансова допомога від засновника ОСОБА_8 згідно договору № 02/05-16 від 02 травня 2016 року» (Т.2 а.с. 224).

Копією наданого позивачем платіжного доручення № 320 ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 26 травня 2016 року підтверджено, що 26.05.2016 грошові кошти у розмірі 9600,00 грн. (фінансова допомога) ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 , призначення платежу «повернення БЗФ допомоги згідно договору № 02/05-16 від 02 травня 2016 року» (Т.2 а.с. 225).

Відповідно до п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (далі - Положення № 637), вся готівка, що надходить до каси, має своєчасно (у день надходження готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватись в касу підприємства, з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги на підставі прибуткових касових ордерів.

Суд зазначає, що фінансова операція з надання 19.05.2016 року ОСОБА_8 ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» фінансової допомоги у розмірі 9600,00 грн. та її повернення 26.05.2016 року підприємством на рахунок позичальника згідно умов договору № 02/05-16 від 02 травня 2016 року, жодним чином не підпадає під норми п.2.6 Положення № 637, в яких мова йде про готівкові кошти. Відтак перераховані на рахунок підприємства кошти у розмірі 9 600,00 грн., які ним повернулися на рахунок позичальника, не повинні були оприбутковуватися в касу підприємства, з оформленням її касовими ордерами та внесенням записів до касової книги.

Суд зауважує, що надана представником ГУ ДФС в Харківській області суду фотокопія банківської квитанції від 19.06.2016 року № FJB065 не береться до уваги як належний доказ того, що зворотна фінансова допомога згідно договору в сумі 9 600,00 грн. внесена на власний розрахунковий рахунок підприємства ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» через його працівника - ОСОБА_8 (платник - ТОВ «НВП «Залізничавтоматика»), з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 4. 5 статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що вказана фотокопія банківської квитанції від 19.06.2016 року № FJB065 була надана підприємством під час перевірки на запит ГУ ДФС у Харківській області від 27.12.2018 року (Т.3 а.с. 27). Вказане не відповідає дійсності, оскільки у відповіді від 27.12.2018 (Вих. № 525) на вказаний запит податкового органу від 27.12.2018 підприємство зазначило, що надання копій запитуваних документів не надається можливим (Т.3 а.с. 25 - 26).

Представником відповідача не надано до суду оригіналу квитанції від 19.06.2016 року № FJB065, або її копії, засвідченої належним чином, та в судовому представник відповідача не зміг пояснити та довести належними доказами походження наданої до суду фотокопії банківської квитанції.

Відповідно до ч.6 ст. 94 КАС України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, судом не береться до уваги надана податковим органом не засвідчена належними чином та не підтверджена оригіналом фотокопія банківської квитанції від 19.06.2016 року № FJB065 як доказ належний доказ того, що зворотна фінансова допомога згідно договору в сумі 9 600,00 грн. внесена на власний розрахунковий рахунок підприємства ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» через його працівника - ОСОБА_8 .

Крім того, твердження контролюючого органу, що ОСОБА_8 на момент надання підприємству фінансової допомоги у розмірі 9 600,00 грн. був директором ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» також не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно протоколу № 14/04/1-2016 від 14.04.2016 на загальних зборах заставників ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» прийнято рішення про звільнення ОСОБА_8 від виконання обов`язків директора підприємства з 28.04.2016 та призначено з 29.04.2016 ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ «НВП «Залізничавтоматика». Згідно наказу №31-ВК від 28.04.2016 припинено трудовий договір з ОСОБА_8 (за власним бажанням). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 29.04.2016 керівником та підписантом ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» є ОСОБА_2 (Т.3 а.с. 30 - 39).

Крім того, в самому акті перевірки контролюючим органом самостійно зазначалося, що ОСОБА_8 перебував на посаді директора ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» по 28.04.2016, а з 29.04.2016 - ОСОБА_2 (арк. акту перевірки 6).

Таким чином, ОСОБА_8 на момент проведення операції з надання підприємству фінансової допомоги у розмірі 9 600,00 грн. не був ані працівником підприємства ані директором ані його уповноваженою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень - рішень №3, №0, №3 від 07.02.2019 року, які підлягають скасуванню.

З приводу правомірності прийнятого Головним управлінням ДФС у Харківській області податкового повідомлення - рішення №7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за платежем: податок на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн. та рішення №7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок на суму 255,00 грн. (Т.1 а.с. 153), слід зазначити наступне.

В акті перевірки податковим органом зазначено, що перевіркою дотримання порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що підприємством на порушення вимог: пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-У1 від 02.12.2010, Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015р. «Про затвердження форми Податкового; розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) надано з недостовірними даними, а саме: не повідомлено податкову інспекцію про доходи, отримані ФОП ОСОБА_9 (податковий номер НОМЕР_4 ) у II кварталі 2016 року безготівковим рахунком за юридичні по сумі 1274.40 грн. (платіжне доручення від 24.06.2016р. №127) (арк. акту перевірки 91).

Також зазначено, що у податкових розрахунках за 3 та 4 квартал 2016 року невірно вказано по номери (серія та номер паспорту) працівників підприємства та фізичних осіб - підприємців яким підприємством нараховані та виплачені доходи, а саме: 3 квартал 2016 року, рядок 64 - (озн. 102); 3 квартал 2016 року, рядок 65 - (озн. 102).

Отже, в ході перевірки податковим органом встановлено порушення пп. «б» п.176.2 ст. 176 ПК України - надання з недостовірними даними податкових розрахунків сум доходу, нарахованих на користь платника податку і сум утриманого з них податку (не повідомлено податкову інспекцію про доходи, отримані працівником підприємства), що слугувало підставою для застосування до підприємства штрафної санкції у розмірі 510,00 грн.

Крім того, в ході проведення перевірки повноти відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати з яких утримується єдиний внесок, встановлено порушення позивачем п.1 ст. 7 Закону України «Про єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Підприємством за період січень - квітень 2015 року в рядку 2 звітів по єдиному соціальному внеску було вказано помилкові суми по нарахованій заробітні платі в порівнянні з рядком 1.1 звітів, в яких суми по нарахованій заробітні платі відповідають наданим до перевірки відомостям по нарахованій заробітній платі, утримання єдиного соціального внеску за відповідні періоди утримані вірно, а саме з сум нарахованої заробітної плати, яка відповідає розрахунковим відомостям по вищенаведеним періодам.

Отже, податковим органом також встановлено порушення п.1 ч.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за певний період, що слугувало підставою для застосування до підприємства штрафної санкції у розмірі 255,00 грн.

На спростування виявлених в ході перевірки порушень ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» щодо неналежного ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок та надання до податкового органу з недостовірними даними податкових розрахунків сум доходу, нарахованих на користь платника податку і сум утриманого з них податку, представником позивача не надано до суду жодних доказів та пояснень. В судовому засіданні представник позивача також не зміг пояснити, з яких підстав він не погоджується з такими порушеннями, за допущення яких застосовано штрафні санкції.

За таких підстав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №7 від 07.02.2019 року та рішення №7 від 07.02.2019 року про застосування штрафних санкцій.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (, адреса: 61166, м. Харків, просп. Науки, буд. 36, офіс 32) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №3, №0, №3 від 07.02.2019 року, які прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Залізничавтоматика" () судові витрати в розмірі 19207 (дев`ятнадцять тисяч двісті сім) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя О.В.Шевченко