Справа № 300/1706/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10175/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування закладу освіти (суддя суду І інстанції: Остап`юк С.В., час та місце ухвалення судового рішення: 16.08.2019р., м.Івано-Франківськ),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019р. відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування закладу освіти, оскільки такий не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (а.с.1-4).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить скасувати судову ухвалу та справу передати на розгляд суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильної відмови у відкритті провадження у справі (а.с.15-16).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Івано-Франківської міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. надано дозвіл Івано-Франківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 ім.Івана Ревчука на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , по якій проходить єдиний можливий заїзд до реконструйованого ним будинку (знаходиться на АДРЕСА_2 ).

За наведених умов вважає, що між сторонами спору є відсутніми приватно-правові відносини; в згаданих відносинах відповідач реалізує контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Також в результаті прийняття спірного рішення № 140-26 від 07.06.2019р. речове право на спірну ділянку не набуто.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що ставлячи питання про визнання протиправним рішення міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», позивач у позовній заяві обґрунтовує свої вимоги тим, що спірне рішення прийнято без врахування обставини про належність позивачу права користування земельною ділянкою. Тобто, звернення позивача до суду із цим позовом пов`язане з необхідністю захисту його речового права у приватноправових відносинах, а не у сфері публічно-правових відносин. За таких обставин вказаний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, ОСОБА_1 не оскаржує рішення № 140-26 від 07.06.2019р. з підстав недотримання відповідачем процедури, порядку чи способу його прийняття, визначеного земельним законодавством, що може бути підставою для розгляду такого позову саме за правилами адміністративного судочинства.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати помилковими, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 12.08.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», яким надано Івано-Франківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 ім.Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської обл. дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,242 га для будівництва та обслуговування закладів освіти (а.с.7-9).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є співвласником земельної ділянки, кадастровий номер: :21:001:0044, площею 0,0717 га на АДРЕСА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 814816, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 66 26.02.2007p.; йому належить 1/2 цієї ділянки. Цільове призначення ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Івано-Франківської міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Івано-Франківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 ім.Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської обл. вул.Отця І.Блавацького, 3, орієнтованою площею 0,242 га для будівництва та обслуговування закладів освіти. Вказана ділянка є заїздом до його земельної ділянки та будинку, яким користуються позивач, сусіди та заклад освіти; реалізація спірного рішення призведе до порушення п.3.22 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН, затв. наказом Держкоммістобудування № 44 від 17.04.1992р.

Виходячи з наведених міркувань, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та інтересів.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Із установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з прийняттям органом місцевого самоврядування рішення, яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки закладу освіти. На думку позивача, реалізація вказаного рішення призведе до невідповідності заїзду до його будинку встановленим нормам.

Водночас, позивач не оспорює права відповідача чи іншої особи на спірну ділянку, не заявляє своїх вимог як власника чи користувача не неї, а лише наголошує на її використанні як спільного заїзду не лише ним, а й іншими особами.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 не посилається на порушення своїх цивільних (земельних) прав. Отже, змістом позовних вимог у цій справі не є захист речового права позивача на чуже майно у формі володіння на користування земельною ділянкою.

При цьому, оскарження відповідного акту відповідача в розглядуваному випадку має на меті захист прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, стосується дотримання установлених норм заїзду до його будинку.

Водночас, прийняття рішення Івано-Франківської міської ради № 140-26 від 07.06.2019р. ще не призводить до виникнення цивільно-правових (земельних) відносин між відповідними особами.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу /ЗК/ України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

За правилами ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.3 ст.123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.14 ст.123 ЗК України).

Аналіз наведених норм права у взаємозв`язку дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян, юридичних осіб та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в ст.123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування або у власність.

Таким чином, в розглядуваних правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Великої Палати від 20.06.2018р. по справі № 758/1764/17, від 24.04.2019р. у справі № 305/1886/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що наведений спір може бути розглянутий в межах судочинства, що передбачає вирішення цивільно-правового спору, не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням вищевикладених висновків про належність розглядуваного спору до публічно-правових, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися судом у порядку КАС України.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, визначені ст.320 КАС України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 320 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 300/1706/19 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
І. В. Глушко
Дата складення повного судового рішення: 16.10.2019р.