Справа № 560/2460/19
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2460/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області №104727-58 від 07.06.2019.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.06.2019 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкову вимогу №104727-58 щодо позивача, в якій зазначено, що сума податкового боргу становить 8086,90 грн., вказану вимогу позивач отримала 20.06.2019. Зазначила, що в акті фактичної перевірки від 21.03.2019 встановлено реалізацію товарів без документів, що підтверджують їх придбання. Позивач вважає, що податкова вимога є протиправною, а тому звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою від 14.08.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

22.08.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що податковий орган приймаючи оскаржуване рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України та чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, зазначив, що в зв`язку з наявністю податкового боргу по штрафним санкціям за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у ОСОБА_1 станом на 04.06.2019 у сумі 8086,90 грн. та на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків» в АІС «Податковий блок» автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 07.06.2019 №104727-58, яка направлена платнику податків 11.06.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення разом з рішення про опис майна у податкову заставу від 07.06.2019 №22602/9/22-01-58-07-19. Вказав, що борг виник згідно податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 №, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 8086,90 грн. Позивач вказане податкове повідомлення-рішення ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувала.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов наступних висновків.

На підставі наказу №602 від 13.03.2019. направлень від 13.03.2019, виданих ГУ ДФС у Хмельницькій області, 20.03.2019 відповідач провів перевірку магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарювання - ОСОБА_1 . Перевірка проведена з питань дотримання вимог Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, Законів України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", від 01.06.00 №1775-III "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", від 24.03.95 №108/95-ВР Закону України "Про оплату праці", постанови Правління Національного банку України від 15.12.04 №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні2, постанови Правління Національного банку України від 29.12.12 №148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" Кодексу законів про працю України від 10.12.71 №322-VIII.

В ході перевірки відповідач встановив факт реалізації товарів (ТМЦ), які не обліковані у встановленому порядку, а саме: згідно додатку до акту перевірки встановлено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку в сумі 4456 грн. 25 коп. без документів, що підтверджують їх придбання (походження) у постачальників.

За результатами перевірки відповідач склав акт (довідка) фактичної перевірки від 21.03.2019. Дата реєстрації акта в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 22.03.2019 №0105/22/01/14/. Акт перевірки підписаний позивачем особисто.

Згідно додатку до акту перевірки ОСОБА_1 надала пояснення від 20.03.2019, в яких позивач зазначила: відсутні накладні на товар, який знаходиться в реалізації на суму 4456 грн. 25 коп.

На підставі акта перевірки №0105/22/01/14/ від 21.03.2019 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 8086,90 грн. за платежем - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

07.06.2019 Головне управління ДФС у Хмельницькій області сформувало відносно позивача податкову вимогу форми «Ф» №104727-58. У податковій вимозі зазначено, що станом на 06.06.2019 сума податкового боргу платника податків становить 8086,90 грн, назва податку - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Податкову вимогу №104727-58 позивач отримала 21.06.2019.

Рішенням Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 07.06.2019 №22602/9/22-01-58-07-19, відповідно до ст.89 ПК України здійснено опис майна, що перебуває у власності платника податків - ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що податкова вимога №104727-58 від 07.06.2019 є протиправною, а тому звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно з пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Приписами п. 75.1 ст.75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та у порядку, визначеному статтею 80 ПК України.

Правила оформлення результатів перевірки визначені п.86.1 ст.86 ПК України. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки, визначені цим кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим кодексом.

Як визначено підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За змістом пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В позовній заяві як підставу щодо скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Хмельницькій області №104727-58 від 07.06.2019 позивач зазначила, що висновки, які викладені в акті (довідці) фактичної перевірки від 21.03.2019 щодо реалізації товарів без документів, що підтверджують їх придбання є безпідставними, оскільки позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товарів та надання послуг від контрагента фактично відбулися і товари (послуги) використані в господарській діяльності позивача.

Суд бере до уваги, що борг у позивача виник згідно податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 №, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 8086,90 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення було надіслано позивачу за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відправлення було повернуто на адресу відповідача, причина повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.

Отже, з врахуванням п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № вважається врученим ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Суд враховує те, що вказане податкове повідомлення-рішення ні в адміністративному, ні в судовому порядку позивач не оскаржувала. Також, в матеріалах справи відсутні, та позивач не надала суду доказів щодо оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи в судовому порядку, а відтак податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № є чинним, у зв`язку з чим грошові зобов`язання позивача згідно вказаного податкового повідомлення-рішення є узгодженими.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Доказів сплати податкового боргу в розмірі 8086,90 грн. згідно зазначеного податкового повідомлення-рішення позивач суду не надала.

Питання правомірності застосованих контролюючим органом до позивача штрафних санкцій не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 8086,90 грн. не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18.06.2018 у справі №805/3284/17-а, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно сформував та надіслав позивачу податкову вимогу №104727-58 від 07.06.2019 про сплату боргу в розмірі 8086,90 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність податкової вимоги №104727-58 від 07.06.2019, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

На підставі ст.139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.Л. Польовий