Справа № 200/10303/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Справа№200/10303/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання дій Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не врахування при призначенні пенсії періодів роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля" до пільгового підземного стажу за Списком № 1 незаконними, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати при призначенні пенсії до пільгового підземного стажу за списком № 1 періоди роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля".

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не врахування при призначенні пенсії періодів роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля" до пільгового підземного стажу за Списком № 1 незаконними, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати при призначенні пенсії до пільгового підземного стажу за списком № 1 періоди роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсі. За віком відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач зазначає, що пенсія йому відповідачем була призначена виходячи із розрахунку загального стажу - 23 роки 10 місяців 12 днів, пільгового підземного стажу за списком № 1 - 13 років 09 місяців 23 дні, відповідно до заяви від 14 липня 2015 року. Позивач вважає, що розмір пенсії розраховано невірно, однак на усі його усні звернення йому було надано відповідь, що розмір пенсії розраховано у відповідності із Законом. Після отримання розрахунку стажу позивачем встановлено, що відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 не враховано періоди роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого роботи в шахті «Торецькій» ВО «Дзержинськвугілля», з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року період служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті «Північній» ВО «Дзержинськвугілля». На думку позивача не зарахування зазначених період до пільгового стажу потягнуло зменшення розміру пенсії. Позивач вказує на те, що рішення щодо неврахування при призначенні пенсії до пільгового стажу за списком № 1 Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не приймалось, та не направлялось на адресу позивача. Також, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого роботи в шахті «Торецькій» ВО «Дзержинськвугілля», з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року період служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті «Північній» ВО «Дзержинськвугілля» з огляду на те, що його трудова книжка, яка відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містить усі необхідні записи що підтверджує пільговий характер роботи позивача. Стосовно не зарахування до пільгового стажу період строкової військової служби позивач зазначає, що на період проходження служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590. Відповідно до п. «к» ч. 1 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункт «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Позивач зазначає, що як до так і після періоду військової служби він працював на посаді «підземного гірничого робочого» з повним робочим днем на підземних роботах, що пільговому підземному списку № 1 та підтверджено відповідними записами і трудовій книжці тому період служби в армії з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року повинен бути зарахований відповідачем до пільгового стажу.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що 14.07.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську у Донецькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Протоколом від 24.07.2015 року № 2526 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах від 06.08.2015 року. Відповідач зазначає, що під час розрахунку стажу Торецьким ОУПФУ не зараховано до пільгового стажу період роботи: з 01.05.1984 року по 19.06.1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля», період служби в армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року; до страхового та пільгового стажу роботи період з 01.11.2014 року по 13.07.2015 року на посаді гірничого очисного забою в шахті «Північній» ВО «Дзержинськвугілля». Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду проходження служби в армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року відповідач зазначає, що позивачем не були дотримані умови, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо зарахування до стажу роботи який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової служби», а саме: згідно довідки виданої шахтою «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» від 22.07.2015 року № 6/1272 робота підземного гірничого робочого в шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля» за травень - червень не виконувалась, заробітна плата не виплачувалась та спуски в шахту не відбувалися; згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент призиву на службу в армії працював на шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля» та навчався за фахом у професійно - технічному навчальному закладі не відбувалося. З огляду на викладене. Відповідач зазначає про відсутність законих підстав щодо зарахування проходження військової служби в армії за період з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року до пільгового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду роботи на Шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля» відповідач вказує на те, що відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці. Відповідно до Порядку № 383 під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професій чи посад, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. Відповідач вказує на те, що згідно довідки виданої шахтою «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля» за травень - червень не виконувалась, заробітна плата не виплачувалась та спуски в шахту не відбувалися. Згідно листа ВО «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» № 6/552 від 30.03.2016 року в табелі обліку робочого часу ф. Т-13 спуски у шахту ОСОБА_2 у березні, травні, червні 1984 року не відбувалися. З огляду на викладене, відповідач зазначає про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на Шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля» з 01.05.1984 року по 19.06.1984 року.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи позивача на Шахті «Північна» ВО «Дзержинськву» за період з 01.11.2014 року по 13.07.2015 року відповідач зазначає, що згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок. Відповідач зазначає, що обов`язок сплати страхових внесків та єдино внеску покладений на страхувальника (підприємців, роботодавців). Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідач посилається на те, що період роботи з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року на посаді Гірничого робочого очисного забою в шахті «Північна» ВО «Дзержинськвугілля» зараховано до загального та пільгового стажу після сплаті страхових внесків ДП «Дзержинськвугілля», що підтверджується розпорядженням № 190283 від 15.02.20116 року. За таких обставин період роботи з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року на посаді Гірничого робочого очисного забою в шахті «Північна» ВО «Дзержинськвугілля» не може бути предметом спору, оскільки вказаний період зараховано до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 . Крім того, відповідач зазначає, що управлінням не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року на посаді «Гірничого робочого очисного забою» в Шахті «Північна» ВО «Дзержинськвугілля» у зв`язку з несплатою страхових внесків ДП «Дзержинськвугілля». Відповідач вважає, що приймаючи рішення про не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу управління діяло у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року відкладено розгляд справи на 15 жовтня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд приходить до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 9-10).

З матеріалів справи встановлено, що 14 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком (Список № 1), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно протоколу 2326 від 24.07.2015 року ОСОБА_1 з 14.04.2015 року призначено пенсію за віком за Списком № 1 у розмірі 3525,07 грн. Відповідно до зазначеного протоколу загальний стаж позивача складав 23 роки 10 місяців 11 днів (31.10.2014 року), у тому числі стаж на підземних роботах (Список № 1): 13 років 9 місяців 26 днів; військова служба 1 рік 11 місяців 27 днів; страховий стаж з 01.07.2000 року - 9 років 3 місяці 9 днів; страховий стаж після 2004 року - 9 років 3 місяці 9 днів (а.с. 71).

10 серпня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Дзержинську Донецької області прийнято рішення № 320 про незалік стажу для призначення пенсії за віком, відповідно до якого період роботи з 01.05.1984 року по 19.06.1984 року та період проходження строкової служби з 20.06.1984 року по 16.06.1985 року не зараховано до пільгового стажу. Період роботи з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року зараховано до загального та пільгового стажу після сплати страхових внесків (а.с. 85).

Доказів направлення (вручення) зазначеного рішення позивачу відповідачу не надано.

У поясненнях від 01.10.2018 року Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило суд про те, що рішення № 320 щодо незаліку стажу при призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно чинного законодавства в 10-денний термін направлено супровідним листом на поштову адресу ОСОБА_1 Відповідач зазначає, що єдиним доказом направлення ОСОБА_1 рішення є витяг з журналу вихідної кореспонденції за 2015 ріку із зазначенням дати та вихідного номеру під яким зареєстрований супровідний лист до рішення № 320 від 10.08.2015 року. Відповідач вказує про неможливість надання витягу з журналу вихідної кореспонденції, оскільки термін зберігання зазначеного рішення закінчився у серпні 2018 року.

Розпорядженням 190283 від 15.02.2016 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок призначення пенсії та нараховано пенсію з 14.07.2015 року у розмірі 3574,19 грн., з 01.09.2015 року - 3577,94 грн., з 14.07.2025 року - 3577,94 грн. Згідно зазначеного розпорядження встановлено, що загальний стаж позивача складає 24 роки 6 місяців 12 днів (30.06.2015 року), у тому числі стаж на підземних роботах (Список № 1 - шахтарі) - 14 років 4 місяці 8 днів, військова служба - 1 рік 11 місяців 27 днів; страховий стаж з 01.07.2000 року - 9 років 11 місяців 9 днів, страховий стаж після 2004 року - 9 років 11 місяців 9 днів (а.с. 86).

Позивач не погодившись з діями Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також до загального та страхового стажу періоду роботи з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля", звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту - Порядок № 637), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі по тексту - Порядок № 383).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (чинного на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIII внесено зміни у Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абзац другий пункту 16 викладено в такій редакції: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

З огляду на вищевикладене суд зазначає про те, що до 03 жовтня 2017 року при призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійні фонди України зобов`язані керуватись положеннями статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Так, відповідно до п. а ч. 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

Згідно п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що останній 26.03.1984 року прийнятий на роботу на Шахту «Торецька» Дзержинського виробничого об`єднання «Дзержинськвугілля» Донецької області на посаду підземного гірника 1 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 20.06.1984 року звільнений на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР, у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії; з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року служба в рядах Радянської Армії; 11.08.1986 року прийнятий на роботу на Шахту «Торецька» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Дзержинськвугілля» Донецької області на посаду підземного гірника 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах; 16.07.1987 року переведений підземним учеником гірника очисного забою; 22.10.1987 року переведений підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах; 31.07.1988 року звільнений за власним бажанням; 26.09.2011 року прийнятий на роботу до ВП «Північна» ДП «Дзержиськвугілля» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах; 05.08.2015 звільнений за власним бажанням, у зв`язку з переходом на пенсію (а.с. 12-16).

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 26.03.1984 року по 20.06.1984 року працював на Шахті «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» на посаді підземного гірника з повним робочим днем на підземних роботах.

Отже, записом у трудовій книжці підтверджено, що позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем при зверненні до управління з заявою про призначення пенсії, була надана довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6/925 від 25.05.2015 року, яка видана ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецька», відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 повний робочий день працював підземним гірником з 01.08.1983 року по 20.06.1984 року, що передбачено Списком № 1 розділу 1, підрозділу 1 Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (а.с. 76).

Згідно зазначеної довідки додана додаткова інформація, що у травні 1984 року та червні 1984 року оплата труда не проводилась (а.с. 76).

Судом встановлено, що відповідачем згідні вимог статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно якої органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, в зв`язку з чим відповідач звернувся до ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» для надано роз`яснень стосовно не виплати заробітної плати за травень, червень 1984 року.

ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» надано довідку № 6/1272 від 22.07.2015 року, відповідно до якої було повідомлено, що ОСОБА_1 за травень та червень 1984 року не виплачувалась заробітна плата за відсутності виходів.

Відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи на Шахті «Торецька» з 01 травня 1984 року по 19.06.1984 року відповідач виходив з того, що позивачем у зазначений період не здійснював спуски в шахту.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту а статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З аналізу вищезазначеної статті встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Приписами пункту 2 Порядку № 383 визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Враховуючи те, що позивачем ані до Пенсійного фонду України, ані до суду не надано доказів, які свідчать про причини не здійснення спусків до шахти у період з 01.05.1984 року по 19.06.1984 року, суд вважає, що відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи на Шахті «Торецька» ВО «Дзержинськвугілля».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Судом встановлено, що позивач з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року проходив службу у лавах Радянської Армії (а.с. 17).

Відповідно Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Відповідно п.п. «к» п. 109 постанова Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Тобто п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Отже, оскільки позивач після проходження строкової військової служби працевлаштувався на Шахті «Торецька» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Дзержинськвугілля» на посаду «підземного гірничого» та «гірником очисного забою», які дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд приходить висновку про протиправність дій відповідач щодо не зарахування періоду проходження строкової військової служби з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року до пільгового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача період роботи на ВП «Шахті «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року, суд зазначає наступне.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З протоколу 2326 від 24.07.2015 року про призначення пенсії ОСОБА_1 вбачається, що загальний стаж позивача складав 23 роки 10 місяців 11 днів (31.10.2014 року), у тому числі стаж на підземних роботах (Список № 1): 13 років 9 місяців 26 днів; військова служба 1 рік 11 місяців 27 днів; страховий стаж з 01.07.2000 року - 9 років 3 місяці 9 днів; страховий стаж після 2004 року - 9 років 3 місяці 9 днів (а.с. 71).

Згідно розрахунку стажу встановлено, що при призначенні пенсії 24.07.2015 року до пільгового та загального стажу позивача врахований період до 31.10.2014 року (а.с. 70).

Відповідач вказує на те, що період з 01.11.2014 року по 13.07.2015 року не був врахований до пільгового та загального стажу позивача при призначенні пенсії 24.07.2015 року, у зв`язку з несплатою ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до розпорядження 190283 від 15.02.2016 року встановлено, що позивачу здійснено перерахунок пенсії, а саме допризначено пенсію (а.с. 86).

Так, згідно розрахунку стажу встановлено, що до пільгового та загального стажу позивача зараховано період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року ( а.с. 87).

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем при звернення до управління була надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 07/244 від 14.07.2015 року, видана ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий на шахті за період з 26.09.2011 року по 29.09.2011 року проходив навчання в учбовому пункті, з 30.09.2011 року по час надання довідки виконував гірничі роботи на посаді гірника очисного забою, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 код. 1.1а Постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36 (а.с. 81).

Зазначеною довідку визначено, що позивач у період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» перебував у відпустці без збереження заробітної плати, а саме: 01.08.2014 року - 07.08.2014 року, 21.08.2014 року - 05.09.2014 року, 06.10.2014 року - 07.10.2014 року, 31.10.2014 року, 29.ю12.2014 року, 31.12.2014 року, 08.01.2015 року - 16.01.2015 року, 19.01.2015 року - 20.01.2015 року, 13.02.2015 року - 20.02.2015 року, 23.02.2015 року - 28.02.2015 року, 04.03.2015 року, 07.03.2015 року - 19.03.2015 року, 31.03.2015 року, 14.04.2015 року, 25.04.2015 року - 28.04.2015 року (а.с. 81).

Суд зазначає, що оскільки позивач у період роботи на Шахті «Північна» перебував у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується довідкою № 07/244 від 14.07.2015 року, та у відповідний період позивачем не здійснювались спуски в шахту, відповідачем до пільгового стажу не були зараховані дні перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Суд вважає правомірними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати, однак в свою чергу звертає увагу на те, що періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати зараховано до загального стажу позивача.

Враховуючи викладене, що період роботи позивача на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року зарахований до пільгового та загального стажу позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо зарахування до пільгового та загального стажу позивача періоду роботи ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року відповідач вказував на відсутність підстав для зарахування зазначеного періоду до загального та пільгового стажу, оскільки ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» не сплачено страхові внески.

З цього приводу суд зазначає, що згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 встановлено, що у липні 2015 року позивачу нараховувалась заробітна плата та підприємством у повному обсязі здійснено сплату страхових внесків (а.с. 89-92).

Отже, суд дійшов висновку про протиправній дій відповідача щодо не зарахування до пільгового та загального стажу позивача періоду роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року.

Суд зазначає, що рішення відповідача про незалік стажу для призначення пенсії за віком від 10 серпня 2015 року, відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд прийшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 320 про незалік стажу для призначення пенсії за віком від 10 серпня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року, до пільгового та страхового стажу період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року, до пільгового та страхового стажу період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не врахування при призначенні пенсії періодів роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля" до пільгового підземного стажу за Списком № 1 незаконними, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати при призначенні пенсії до пільгового підземного стажу за списком № 1 періоди роботи з 01 травня 1984 року по 19 червня 1984 року на посаді підземного гірничого робочого в шахті "Торецькій" ВО "Дзержинськвугілля", з 20 червня 1984 року по 16 червня 1986 року - періоду служби в армії, а також період з 01 листопада 2014 року по 13 липня 2015 року в шахті на посаді гірничого робочого очисного забою в шахті "Північній" ВО "Дзержинськвугілля" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 320 про незалік стажу для призначення пенсії за віком від 10 серпня 2015 року.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року, до пільгового та страхового стажу період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 20.06.1984 року по 16.06.1986 року, до пільгового та страхового стажу період роботи на ВП «Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 01.07.2015 року по 13.07.2015 року

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, ) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 15 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська