Справа № 200/10741/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Справа№200/10741/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 квітня 2019 року щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ;

- зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 26 лютого 2019 року про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із урахуванням стажу роботи померлої ОСОБА_2 , відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 яка заповнена 24 березня 1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

26.02.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням відповідача від 25.04.2019 року позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. Підставою відмови стало не надання позивачем документів про трудовий стаж його померлої матері, вважаючи, що копія трудової книжки НОМЕР_2 , яка заповнена 24.03.1983 року на ім`я померлої матері позивача не завірена належним чином та не відповідає Порядку 22-1.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови йому у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем до суду надано відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що позивач звернувся до управління з заявою від 26.09.2019 року про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. Позивачем для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника не надані завірені належним чином документи про трудовий стаж померлої матері відповідно до вимог ст. 62 Закону №1788, п.2.23 Порядку 22-1, а також п.1 та п.3 Порядку №637, та не можуть бути нараховані для зарахування стажу роботи.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 позивач є сином ОСОБА_2 .

Згідно довідки МСЕК Серії 12ААБ №055964 та висновку про час настання інвалідності від 13.02.2019 року позивач є інвалідом з дитинства.

Відповідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 24.08.2018 року №233/4411/18 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 62 роки у м. Горлівка.

26.02.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 26.02.2019 року про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №105-ІV від 09.07.2003 року.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.04.2019 року позивачу відмовлено в призначенні (перерахунку) пенсії, у зв`язку з тим, що для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника позивачем не було надано документи про трудовий стаж померлої матері ОСОБА_2 , завірені належним чином, відповідно до вимог ст. 62 Закону №1788, п.2.23 Порядку 22-1, а також п.1 та п.3 Порядку №637.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 Закону № 1058, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковичу (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 2 частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані,наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При поданні заяви про призначення пенсії за віком позивачем було подано копію трудової книжки НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно рукописного витягу трудової книжки НОМЕР_2 , яка заповнена 24 березня 1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона працювала у ресторані ст. Микитівка двірником ресторану автовокзалу з 1993 року по 1996 рік, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

З рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області також вбачається, що ОСОБА_2 померла у м. Горлівка, тобто на території, яка на теперішній час є непідконтрольною.

Тобто позивач на теперішній час позбавлений можливості отримати оригінал або належним чином завірену трудову книжку або інші документи, які можуть бути доказами підтвердження стажу.

Суд також приймає до уваги, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування був запроваджений з 2000 року. Тобто в ньому відсутні дані щодо ОСОБА_2 , трудовий стаж якої був в 1983-1996 роках. Відтак вказані обставини унеможливлюють вимоги позивача щодо надання інших документів. Є вочевидь зрозумілим, що надання відповідних документів не залежить від волі позивача, оскільки вони знаходяться на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії. Отже, вимога відповідача про надання документів завірених належним чином завідомо є такою, що об`єктивно не може бути виконана позивачем, цю вимогу виконати неможливо, у зв`язку з чим суд вважає дії відповідача явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тому їх не можна вважати вчиненими обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідачами не враховані всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, той факт, що документи, які можуть підтвердити відповідний стаж, залишилися на тимчасово непідконтрольній території і, навіть будучі наданими на вимогу позивача або відповідача, за законом будуть вважатися недійсними та такими, що не створюють правових наслідків.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, яка позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав, шляхом надання засвідченої копії трудової книжки, тобто не може реалізувати своє конституційне право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.04.2019 року про відмову позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , є незаконним, порушує конституційні права позивача, передбачені статтями 19, 46 Конституції України та прийнято із порушенням норм матеріального права передбаченого Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ №637, Рішенням ЄСПЛ у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 10.09.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 1921 грн. 00коп.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 10.09.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.04.2019 року щодо відмови у призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 26.02.2019 року про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника із урахуванням стажу роботи померлої ОСОБА_2 , відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , яка заповнена 24.03.1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш