Справа № 160/5603/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5603/19
Суддя 1-ї інстанції - Неклеса О.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 03.06.2019 року ВП №59263073 про стягнення з боржника основної винагороди, прийняту при примусовому виконанні наказу №904/4568/18 від 03.06.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області.

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» оскаржило його до апеляційного суду вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що по-перше розмір винагороди приватного виконавця є похідною величиною від суми, що фактично стягнута на користь стягувача, а отже сума винагороди, апріорі, не може бути чітко встановлена заздалегідь, зокрема, до фактичного стягнення основних коштів. По-друге, у постанові про стягнення основної винагороди стягувачем є сам приватний виконавець Лисенко Ю.О., який і буде стягувати кошти з ПАТ «ДМК» на підставі виконавчого документу, що протирічить нормам Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, жодних правових підстав для винесення приватним виконавцем самостійного виконавчого документу, у вигляді постанови про стягнення основної винагороди на чітко визначену суму, під час відкриття виконавчого провадження немає.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, відповідач заперечував проти її задоволення, просив залишити рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 03.06.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження №59263073 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. по справі №904/4568/18.

В межах виконавчого провадження приватним виконавцем Лисенком Ю.О. 03.06.2019 року прийнято:

- постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №904/4568/18, виданого Господарським судом Дніпропетровської області;

- постанову про накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат;

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Не погоджуючись з винесеною постановою від 03.06.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулося до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі врегульовані правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), а також Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII (надалі Закон № 1403-VIII).

За приписами ч. 1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 3 цього Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За правилами ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України.

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.03.2016 року №643 (далі - Порядок №643), приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, колегія суддів зауважує, що оскільки виконавче провадження ВП №59263073 було відкрито, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович мав право винести постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 року ВП №59263073.

З матеріалів справи вбачається, що порядок виконання та розрахунок визначені в оскаржуваній постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 року ВП №59263073.

Водночас, колегія суддів зауважує, що Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Порядоком № 643 визначено, що стягнення з боржника основної винагороди відбувається лише одночасно з стягненням основної суми боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі №904/2104/19 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

05 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», до вирішення страви про банкрутство по суті.

Таким чином, оскільки сума основного боргу приватним виконавцем не стягувалась, внаслідок зупинення вчинення виконавчих дій, отже постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 не може бути звернута до виконання та не порушує прав позивача.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович виносячи постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 року ВП №59263073, діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

При цьому, щодо посилань заявника апеляційної скарга на те, що стягувачем згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 року ВП №59263073 є сам приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, тобто одночасно і виконавцем, і стягувачем, що є протиправним, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

При цьому, згідно із п.1 ч.4 цього Закону державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи.

Відповідно до ч.1 та ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» У разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід приватному виконавцю, який не заявив самовідвід, вирішується самим приватним виконавцем у строк до п`яти робочих днів після надходження заяви про відвід. У випадку самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Постанова приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.

Таким чином, нормами Закону України «Про виконавче провадження» чітко окреслені випадки та дії приватного виконавця у разі, коли він є стягувачем у справі.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 10 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник