Справа № 420/1836/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Категорія 111010000м.ОдесаСправа № 420/1836/19
Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

час і місце ухвалення: 10:27, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДФСХвостікова О.В. (довіреність)
Пред-к позивачаХодирєв Ю.В. (ордер, адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № , № від 13 лютого 2019 року, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, № від 13 лютого 2019 року, мотивуючи його тим, що висновки акту перевірки та винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного ДФС в Одеській області № від 13 лютого 2019 року (форма «С») в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 971 295, 15 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що під час перевірки було встановлено порушення законодавства Позивачем, що полягало у неоприбуткуванні готівки в повній сумі у день її фактичного одержання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у своїй господарській діяльності, а саме крамниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 користується реєстратором розрахункових операцій, що підтверджується книгою обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій від 17.08.2018 року та веде касову книгу обліку доходів та витрат №574 від 13.03.2018 року.

11.01.2019 року Наказом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 136 було призначено проведення фактичної перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме крамниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведеної перевірки був складений акт № 000001 від 23.01.2019 року, за висновками якого було встановлено порушення позивачем вимоги Податкового кодексу України та зроблено висновок про порушення позивачем п.11 р.II Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті України; п.п.7,9 гл. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

А саме, згідно даних книги обліку розрахункових операцій на РРО №/1 від 17.08.2018р., Z-звітів, книги обліку доходів та витрат, бази даних ДФС України «Податковий блок» відповідачем було встановлено не оприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання на суму 194 699,03 грн., а саме: Z-звіт № 0027 за 21.09.2018р. сформований та роздрукований 24.09.2018р. у сумі 440,00 грн.; Z-звіт № 0045 за 11.10.2018р. сформований та роздрукований 12.10.2018р. у сумі 468,00 грн.; Z-звіт № 0060 за 26.10.2018р. сформований та роздрукований 27.10.2018р. у сумі 297,00 грн.; Z-звіт № 0063 за 29.10.2018р. сформований та роздрукований 30.10.2018р. у сумі 612,00 грн.; Z-звіт № 0067 за 03.11.2018р. сформований та роздрукований 04.10.2018р. у сумі 4713,00 грн.; Z-звіт № 0077 за 12.11.2018р. сформований та роздрукований 13.11.2018р. у сумі 765,00 грн.; Z-звіт № 0102 за 06.12.2018р. сформований та роздрукований 07.12.2018р. у сумі 8082,00 грн.; Z-звіт № 0103 за 07.12.2018р. сформований та роздрукований 08.12.2018р. у сумі 6951,00 грн.; Z-звіт № 0104 за 08.12.2018р. сформований та роздрукований 09.12.2018р. у сумі 6582,00 грн.; Z-звіт № 0105 за 09.12.2018р. сформований та роздрукований 10.12.2018р. у сумі 10778,00 грн.; Z-звіт № 0106 за 10.12.2018р. сформований та роздрукований 11.12.2018р. у сумі 6204,00 грн.; Z-звіт № 0107 за 11.12.2018р. сформований та роздрукований 12.12.2018р. у сумі 10636,25 грн.;звіт № 0108 за 12.12.2018р. сформований та роздрукований 13.12.2018р. у сумі 9326,00 грн.; Z-звіт № 0109 за 13.12.2018р. сформований та роздрукований 14.12.2018р. у сумі 3961,00 грн.; Z-звіт № 0110 за 14.12.2018р. сформований та роздрукований 15.12.2018р. у сумі 3900,00 грн.; Z-звіт № 0111 за 15.12.2018р. сформований та роздрукований 16.12.2018р. у сумі 7511,00 грн.; Z-звіт № 0113 за 17.12.2018р. сформований та роздрукований 18.12.2018р. у сумі 15804,50 грн.; Z-звіт № 0114 за 18.12.2018р. сформований та роздрукований 19.12.2018р. у сумі 8369,00 грн.; Z-звіт № 0115 за 19.12.2018р. сформований та роздрукований 20.12.2018р. у сумі 20065,00 грн.; Z-звіт № 0116 за 20.12.2018р. сформований та роздрукований 21.12.2018р. у сумі 7422,00 грн.; Z-звіт № 0118 за 22.12.2018р. сформований та роздрукований 23.12.2018р. у сумі 1615,50 грн.; Z-звіт № 0122 за 26.12.2018р. сформований та роздрукований 27.12.2018р. у сумі 27538,78 грн.; Z-звіт № 0124 за 28.12.2018р. сформований та роздрукований 29.12.2018р. у сумі 4310,50 грн.; Z-звіт № 0126 за 30.12.2018р. сформований та роздрукований 31.12.2018р. у сумі 12455,00 грн.; Z-звіт № 0128 за 01.01.2019р. сформований та роздрукований 02.01.2019р. у сумі 828,00 грн.; Z-звіт № 0130 за 03.01.2019р. сформований та роздрукований 04.01.2019р. у сумі 1656,00 грн.; Z-звіт № 0131 за 04.01.2019р. сформований та роздрукований 05.01.2019р. у сумі 6060,00 грн.; Z-звіт № 0132 за 05.01.2019р. сформований та роздрукований 06.01.2019р. у сумі 892,50 грн.; Z-звіт № 0133 за 06.01.2019р. сформований та роздрукований 07.01.2019р. у сумі 819,00 грн.; Z-звіт № 0134 за 07.01.2019р. сформований та роздрукований 08.01.2019р. у сумі 1326,00 грн.; Z-звіт № 0136 за 09.01.2019р. сформований та роздрукований 10.01.2019р. у сумі 387,00 грн.; Z-звіт № 0137 за 10.01.2019р. сформований та роздрукований 11.01.2019р. у сумі 2988,00 грн.; Z-звіт за 12.01.2019р. сформований та роздрукований 13.01.2019р. у сумі 936,00 грн..

Перевіркою також було встановлено, що за перевіряємий період не передавались вчасно до органів державної фіскальної служби фіскальні звітні чеки РРО по дротовим або бездротовим каналам зв`язку, що підтверджено невиконанням щоденного друку фіскальних «Z» - звітів.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем було прийняті оскаржувані повідомлення-рішення № року від 13.02.2019 року про застосування штрафних санкцій до позивача у сумі 1470 грн. та повідомлення-рішення № від 13.02.2019 року про застосування штрафних санкцій до позивача у сумі 973495 грн. 15 коп.

Позивач вважає, що вищевказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання відбувалося щоденно, що підтверджується наданими до суду Z-звітами, а тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Статтею 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017р. визначено порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями).

Згідно до п. 11 розділу II Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).

Оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Положеннями частини першої ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Аналіз вказаних вище норм законодавства свідчить про те, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Відповідно до положень ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, у тому числі за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

18.02.2019 року ТОВ ЦСО «ЮТИС» було складено акт про те, що у фіскальному реєстраторі зав. номер ЗМ (фіскальний номер ), що належить ФОП ОСОБА_1 стався збій часу, таким чином, що час роботи на пристрої показував на 12 годин із запізненням у період з 25.09.2018 року по 15.02.2019 року, при цьому звіти на даний період відправлялися в реальному часі у повному обсязі до сервера інформаційного еквайрингу.

Як зазначалось вище підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій стало неоприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання.

У суді першої інстанції представник позивача зазначив, що оприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання відбувалося щоденно, що підтверджується наданими до суду Z-звітами.

Крім того, представник відповідача не заперечувала, що під час проведення перевірки їм було відомо про факт збою часу у фіскальному реєстраторі позивача, в наслідок чого час роботи на пристрої показував на 12 годин із запізненням, при цьому звіти на даний період відправлялися в реальному часі у повному обсязі до сервера інформаційного еквайрингу.

Отже, суд критично ставиться до висновку відповідача про неоприбуткування готівки позивачем в повній сумі у день їх фактичного одержання, лише посилаючись на той факт, що під час проведення перевірки та зняття Z-звіту було встановлено невідповідність часу у чеках та реальному часі.

Так, перевіряючими не було встановлено наявності вини позивача у його діях або бездіяльності під час оприбуткування готівки за вищевказаний період за усіма Z-звітами, оскільки під час перевірки, а саме безпосередньо у акті перевірки відповідач зробив висновок, що позивач у своїй господарській діяльності користується реєстратором розрахункових операцій, веде книгу обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій, а також веде касову книгу обліку доходів і витрат та під час перевірки також було встановлено, що позивачем було роздруковано та видано покупцю розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункових операцій.

Крім того, як вбачається з акту перевірки ресторатор розрахункових операцій позивача знаходився у фіскальному режимі роботи, при цьому також було встановлено друкування на РРО фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п.п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно до п.п.14.1.265 п.14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

У відповідності до п. 110.1 ст. 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Правопорушенням за яке на платника податків може бути накладено штрафні санкції є винне діяння особи, а тому підставою для застосування до позивача штрафних санкцій є вина.

Аналогічну правову думку викладено в Постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року в справі № 818/1070/17, де суд аналізуючи податкове законодавство, зокрема ст. 109 ПК України зазначив, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за оскарженим податковим повідомленням-рішенням.

Так п. 28 рішення по справі «Інтерсплав» проти України» ЄСПЛ зазначав про недопустимість покладення відповідальності на заявника «за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань». Практика Європейського суду з прав людини є самостійним джерелом права і підлягає застосуванню судами України відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2019 року підлягають скасуванню лише в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 971 295,15 грн., оскільки відповідачем було правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкцій в сумі 2200,0 грн. за несвоєчасно роздрукуваний Z- звіт № 0027 за 21.09.2018р. на суму 440 грн. 00 коп., який як було встановлено у судовому засіданні фактично був сформований та роздрукований позивачем 24.09.2018р.

Крім того, посилання позивача на той факт, що формування та друк Z- звіт № 0027 із запізненням у три доби стався, у зв`язку з перебоями в електропостачанні, не знайшли свого підтвердження в матеріалах страви та не були доведені у судовому засіданні.

Також, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 лютого 2019 року (форма «С»), задоволенню також не підлягають, оскільки як було встановлено під час слухання справи, відповідачем правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкцій в сумі 170 грн. за несвоєчасне роздрукування Z- звіт № 0027 за 21.09.2018р. на суму 440 грн. 00 коп.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, № від 13 лютого 2019 року належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 37) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року по справі № 420/1836/19, - залишити без змін.

Стягнути до Державного бюджету (стягувачем є Державна судова адміністрація, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі Одеської області / Приморський р-н./ 22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок UA6081007, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 21907,50 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сім) грн. 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 16 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.