Справа № 481зп-19/160
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 481зп-19/160
головуючий суддя І інстанції - Єфанова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі № 481зп-19/160 за позовом Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства "Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу" ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства "Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу" Семенуха Іван Олегович звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якому просив:

- забезпечити позов шляхом зупинення дії пункту 1.2. Наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №609/7 від 12 липня 2019 року «Про часткове задоволення скарг ОСОБА_2 від 14.06.2019 № 13591/03.3 та від 25.06.2019 № 14511/03.3», в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухи І .О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на два місяці (з 15.07.2019 по 15.09.2019 включно);

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» в особі Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ державному реєстратору комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» (код за ) ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року заяву Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухи Івана Олеговича про забезпечення адміністративного позову було задоволено частково.

Зупинено дію пункту 1.2. Наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 609/7 від 12 липня 2019 року «Про часткове задоволення скарг ОСОБА_2 від 14.06.2019 № 13591/03.3 та від 25.06.2019 № 14511/03.3», в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухи І .О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на два місяці (з 15.07.2019 по 15.09.2019 включно) до ухвалення рішення суду у даній справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем до заяви про забезпечення позову не було надано доказів, які підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не наведено обґрунтованих мотивів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

09.10.2019 року Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства "Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу" Семенухою Іваном Олеговичем було подано заяву про скасування забезпечення позову.

Вказано, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року по справі № 160/7057/19, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" в особі Дніпропетровської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії було повернуто позивачу, у зв`язку з чим відпали правові підстави для забезпечення позову.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що остання є обґрунтованою та відповідає приписам ст. 151 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову повинні існувати певні обставини, підстави та обґрунтування останніх належними доказами.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з поданого позивачем клопотання про забезпечення позову, останній обґрунтовує необхідність його задоволення посиланням на настання негативних наслідків як для державного реєтратора ОСОБА_1 , так і для осіб, які звернулись із заявами про вчинення реєстраційних дій, внаслідок фактичної неможливості розпоряджатись своїм майном, завершити процедуру реєстрації шляхом звернення до іншого суб`єкта реєстрації прав. Зауважено про можливість притягнення позивача до відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію, що не були розглянуті на момент прийняття рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи і, на що не звернув увагу суд першої інстанції частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, позивачем не було доведено та документально не підтверджено вищезазначені обставини.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Що стосується заяви позивача про скасування заходів забезпечення позову, то колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Відтак, з зазначених правових приписів вбачається, що заходи забезпечення позову, у разі повернення позовної заяви, підлягають скасуванню судом, яким застосував такі заходи.

Натомість, в даному випадку, судом апеляційної інстанції здійснюється перегляд правомірності застосування судом першої інстанції заходів забезпечення адміністративного позову та їх відповідність приписам чинного законодавства, у зв`язку з чим у останнього відсутні процесуальні повноваження по скасуванню таких заходів на підставі клопотання позивача, з огляду на повернення його позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №481зп-19/160 - скасувати.

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко