Справа № 159/2161/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 рокум. КовельСправа № 159/2161/19

Провадження № 2-а/159/148/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача - адвоката Коваля С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (усного) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України рядового поліції Рудакова Германа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Позивач 23.04.19 р. подав до суду вказаний вище адміністративний позов, закладений до відповідача - поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції Рудакова Г. В. (далі - відповідач - поліцейський) (а. с. 1 - 4), із зазначенням, однак, що місце служби останнього - Управління патрульної поліції у Волинській області МВС України. Просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 226033 від 06.04.18 р., винесену відповідачем - поліцейським у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн (далі - оскаржувана постанова); закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Просить також поновити йому строк на оскарження такої постанови. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що, як вбачається із тексту оскаржуваної постанови серії ВР № 226033 від 06.04.19 р., суть інкримінованого йому правопорушення у тім, що він о 00 год. 20 хв. 06.04.18 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Відродження, 2, керуючи т/з марки «Форд Фокус», н. з. НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи, зазначені у п. 2. 1 ПДР України, а саме: посвідчення водія, поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності (далі - поліс), чим порушив п. п. 2.1, 2.4 ПДР України. Зазначає, що, дійсно, о 23 год. 30 хв. 05.04.19 р. на ділянці дороги по вул. Відродження у м. Ковелі Волинської області від перехрестя вул. вул. Відродження та Черняховського, де він знаходився біля вказаного вище автомобіля, що перебував у нерухомому стані із вимкненим двигуном, під`їхав службовий автомобіль поліції. До нього підійшли поліцейські і повідомили йому, що він здійснив дорожньо - транспорту пригоду (далі - ДТП) і оголосили вимогу пред`явити для перевірки документи, зазначені у ПДР України. Він відразу не зрозумів, яку норму ПДР України та у який спосіб він міг порушити у такій ситуації, так як не був водієм вказаного т/з і, відповідно, не здійснював керування ним, про що повідомив поліцейських. Після цього поліцейським було викликано інший екіпаж ПП і його було доставлено у Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області. При спілкуванні з поліцейськими він категорично заперечив факт порушення інкримінованого йому пункту ПДР України. Після цього відповідачем - поліцейським було винесено оскаржувану постанову, копію якої він отримав поштою 12.04.19 р.. Дії відповідача - поліцейського по винесенню оскаржуваної постанови вважає протиправними, а оскаржувану постанову - незаконною. Покликаючись на ч. 1 ст. 126 КУпАП, п. 1.10 ПДР України, судову практику, зазначає, що він категорично заперечував факт порушення ним вказаного у оскаржуваній постанові пункту ПДР України. Факту керування ним т/з відповідачем - поліцейським не встановлено, не доведено, не досліджено, не оцінено, так як поді цього адмінправопорушення відсутня і у його діях немає складу такого адмінправопорушення. Покликаючись на п. 9 розд. III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена Наказом МВС України від 06.11.15 р. № 1 376 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів), зазначає, що відповідач не роз`яснив йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а лише зачитав формально. Такий доказ як відеофіксування на боді - камеру відповідач - поліцейський йому не надав та сам не дослідив. Покликаючись на ст. ст. 280, 285 КУпАП, п. 10 розд. III Інструкції, зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано місцем вчинення правопорушення: м. Ковель Волинської області, вул. Відродження, 2, хоча там знаходиться гуртожиток ДНЗ «Ковельський центр професійно - технічної освіти», він же з поліцейськими зустрівся о 23 год. 30 хв. 05.04.19 р. на протилежній стороні ділянки дороги, що неподалік від вказаного ним перехрестя. У порушення п. 5 ч. 2 ст. 283 КУпАП, відповідачем - поліцейським не конкретно та неправильно зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване йому правопорушення, так як у п. п. 2.1, 2.4 ПДР України є підпункти. Покликаючись на судову практику, ст. ст. 251, 245, 7, 287, 288 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, просить позов задовольнити. Позивач також зазначив клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, так як вона була отримана ним по пошті лише 08.10.18 р.. Він же звертається до суду з розглядуваним позовом 12.04.18 р., тому вбачає підстави для поновлення строку на подання розглядуваного позову.

Ухвалою суду від 24.04.19 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному (усному) провадженні (а. с. 10).

03.05.19 р. до суду надійшло клопотання відповідача - поліцейського про залишення позову без розгляду (а. с. 17, 18) з огляду на те, що позивач був поінформований про винесення оскаржуваної постанови ще 06.04.19 р.; звернувся до суду з розглядуваним позовом лише 22.04.19 р., тому пропустив строк на звернення з таким позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.05.19 р. позов було залишено без розгляду з підстав, про які зазначав у своєму клопотанні відповідач - поліцейський (а. с. 24 - 26).

За ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.19 р. вказана вище ухвала суду першої інстанції була скасована та справу було направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 54 - 58).

16.08.19 р. справа прийнята до провадження та судове засідання призначено на 28.08.19 р..

Копія позовної заяви з доданими до неї документами була отримана відповідачем - поліцейським під розпис 25.04.19 р. (а. с. 11).

За ухвалою суду від 28.08.19 р. до участі у розгляді справи в якості співвідповідача було залучено юридичну особу дійсного місця служби відповідача - поліцейського - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

Копію вказаної ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем - юридичною особою (далі - УПП) було отримано під розпис 02.09.19 р..

06.09.19 р. до суду надійшов відзив відповідача - УПП - на позовну заяву, обґрунтований тим, що позовну вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржувана постанова - законною. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 122, ст. 251, 252 КУпАП, відповідач - УПП - зазначає, що позивача було підставно зупинено та розпочато розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства. Останній керував т/з, що стверджується тим, що за постановою суду він був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як водій, який керував у вказаний вище час та місці цим же транспортним засобом з ознаками стану сп`яніння. Однак, відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння. Просить у задоволенні позову відмовити.

27.09.19 р. до суду надійшла відповідь представника позивача - адвоката на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що на відеозаписі з боді - камери № 0332 зафіксовано, що переший візуальний контакт поліцейських та позивача мав місце о 23 год. 37 хв. 08 сек. 05.04.19 р. і автомобіль, яким, як безпідставно стверджує відповідача - УПП - керував позивач, перебував на відстані біля 2 - 3 м від нього, у нерухомому стані і його двигун заведеним не був. Покликаючись на п. 1.10 ПДР України, судову практику, зазначає, що його винуватість у вчиненні правопорушення жодним законним чином не доведена. За постановою Волинського апеляційного суду від 26.07.19 р. у справі № 159/1 969/19 позивача, дійсно, визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, це рішення до уваги взяте бути не може в силу ч. ч. 5, 7 ст. 78 КАС України. Вважає, що факт керування позивачем вказаним вище автомобілем у час та у місці, що зазначені в оскаржуваній постанові, не доведені у встановленому законом порядку.

Копія відповіді на відзив на позовну заяву подана без підтвердження надіслання її копії іншим учасникам справи.

За станом на 16.10.19 р. інших заяв по суті позову до суду не подано.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача - адвокат у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та надав суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Просить позов задовольнити.

Відповідач - поліцейський у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача - юридичної особи - у судове засідання також не з`явилась, хоча цей відповідач - повідомлений також належно. Причини неявки представника суду не повідомлено.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення представника - позивача - адвоката, дослідивши письмові та інші докази у справі, з`ясувавши обставини справи, зваживши на доводи учасників справи, оглянувши у судовому засіданні матеріали справи Ковельського міськрайсуду Волинської області № 159/1 969/19 провадження № 3/159/1 286/19 про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши відтворені у судовому засіданні матеріали аудіо відеозаписів, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом і має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), за що передбачено штраф у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, дійсно, така була винесена поліцейським, однак, не 06.04.18 р., як про це зазначає позивач у своїй позовній заяві, а 06.04.19 р.. На позивача накладено адмінстягнення за порушення п. п. 2.1, 2.4 ПДР України у виді штрафу - за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Оскаржувана постанова містить додаток виді відеоматеріалів з камери № 4168, 4205. Даних про дату вручення чи надіслання копії оскаржуваної постанови позивачеві - не зазначено.

Тому, з врахуванням положень ст. ст. 99, 100 КАС України, суд вважає, що позивачем не пропущено строку на звернення з розглядуваним позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що доводи позивача та його представника - адвоката у тій їх частині, що позивач на час виявлення його біля автомобіля, разом з тим, не являвся водієм цього автомобіля і не мав обов"язку пред"являти поліцейським на їх вимогу для перевірки як водій т/з документів, що зазначені у п. 2.1 ПДР України, на увагу не заслуговують.

З матеріалів відтвореного у судовому засіданні аудіовідеозапису з боді - камер поліцейських вбачається, що при наближенні патруля поліцейських до автомобіля, що, дійсно, знаходився у кюветі та стояв, позивач, швидко вибравшись із середини цього автомобіля, а саме: вийшовши через водійські дверцята, почав втікати від поліцейських. Будучи зупиненим, то не заперечував, що має стосунок до цього автомобіля, так як прийшов на нього подивитись за повідомленням третіх осіб про ДТП; то зазначив, що йому не відомо, що це за автомобіль і він не знає навіть технічних даних (марки тощо) цього автомобіля. Надати поліцейським запитувані ними документи, відмовився.

Покликання представника позивача - адвоката на те, що позивач опинився біля автомобіля випадково, йдучи з відпочинку у компанії друзів, тому, що цей автомобіль належить члену його сім"ї, разом з тим, спростовує доводи позивача про те, що позивапчеві на час прибуття поліції на місце розташування автомобіля у кюветі не було відомо, що це за автомобіль.

Суд враховує, що відповідно до постанови судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 03.06.19 р. у вказаній вище справі, позивача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене тоді ж , саме як водія. а не як пішохода.

Така постанова судді залишена в силі постановою Волинського апеляційного суду від 26.07.19 р. і доводи представника відповідача - УПП - у тому, що ця постанова також є доказом вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивачем, є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, відповідачем - поліцейським, який діяв від імені відповідача - юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову з дотриманням вимог ст. ст. 283, 251, 280, 252, 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Разом з тим суд зазначає, що на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем - УПП - суду надано переконливі та достатні докази.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Клопотання представника позивача про визнання доказів недопустими, є такими, що наувагу не заслуговують, так як попри надання суду відеоматеріалів з різних боді - камер поліцейських, відповідач - УПП - разом з тим, переконливо довів винуватість позивача у вчиненні правопорушення, вказаного у оскаржуваній постанові та правомірність дій поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

Тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови. У задоволенні позовних вимог, закладених до відповідача - УПП - слід відмовити за безпідставністю, позову, а до вдповідача - поліцейського - з тих підстав, що позивачем позов закладено до відповідача - поліцейського, який не є належним відповідачем у справі, так як не є суб"єктом владних повноважень в розумінні положень ст. 222 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 100, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 36, 38, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

представник позивача - адвокат Коваль Сергій Володимирович, адреса: АДРЕСА_2.

відповідач: поліцейський роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції Рудаков Герман Володимирович, юридична адреса місця служби: 43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, - Моніч Тетяна Миколаївна, юридична адреса місця служби: 43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 18.10.19 р..