Справа № 826/8564/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Справа № 826/8564/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Степанюка А.Г., Чаку Є.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Леськова П.І .,

представника відповідача Ходорича О.М.,

представника третьої особи Косянчука Л . Г.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Пилипчук Вікторії Анатоліївни на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: комунальне підприємство «Київблагоустрій»

виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

про визнання дій протиправними та скасування доручення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про:

- визнання протиправними дій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) щодо видачі доручення від 25.05.2018 р. № 064-3833;

- скасування доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) від 25.05.2018 р. № 064-3833.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна будівля є капітальною, а не тимчасовою спорудою, як на тому наполягає відповідач, та належить позивачу на праві власності, а також з того, що відповідачем не доведено факту проведення перевірки споруди позивача та витребування в неї відповідних документів, що у приписах відсутня відмітка про їх вручення позивачу чи її уповноваженому представнику.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідач у своїй апеляції наполягає на тому, що виявлене порушення зафіксовано протоколом та було доведено перед судом, що приписи про усунення виявлених порушень законодавства були вручені користувачу, але не виконані та не оскаржені, що суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог та скасував такі приписи.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів наявності в неї права володіння земельною ділянкою, на якій виявлені спірні споруди, не надано інвентаризаційної справи та/або технічних паспортів щодо цих об`єктів, не доведено, що таке майно є нерухомістю та має поштову адресу.

Також апелянт наголошує, що оскаржувані позивачем дії стосувалися автомийки, приміщення шиномонтажу, інших тимчасових споруд, а не погрібу, контори, майстерень, огорожі та навісу, щодо яких нотаріусом посвідчено свідоцтво від 10.12.2002 р. і представник позивача в судовому засіданні навіть не змогла відповісти, яке ж приміщення зі свідоцтва було демонтовано, а також, що з вказаного свідоцтва неможливо встановити, що зазначені в ньому об`єкти мають фундамент та є нерухомим майном, а не тимчасовими спорудами.

ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції встановлено право позивача на майно, а саме столярну майстерню (літ. Е) площею 249,3 кв.м., яке за твердженням апелянта належить їй на праві приватної власності, а не позивачу, а також, що самовільно зведені позивачем споруди не мають нічого спільного з її нерухомим майном, що земельна ділянка за відповідною адресою також не належить позивачу та відноситься до земель комунальної власності, що її частина захоплена позивача та на цій частині зведені тимчасові споруди, виявлені відповідачем.

З цих та інших підстав апелянти вважають, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

Третьою особою - КП «Київблагоустрій» подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому КП просить скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні цього позову, а також зазначає, що підтримує доводи апеляційної скарги відповідача в повному обсязі та наводить у своєму відзиві аналогічні доводи.

Позивачем подано відзив на апеляцію ОСОБА_4 , в якому вона просить закрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою, наполягаючи на тому, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує прав та законних інтересів зазначеного апелянта, її доводи є надуманими, а звернення з такою апеляцією - зловживанням правом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 р. витребувано додаткові докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.04.2018 р. інспектором першої категорії КП «Київблагоустрій» проведено перевірку правомірності встановлення тимчасових споруд (автомийки, павільйону, огорожі) за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами вказаної перевірки прийнято приписи №№ 1806399, 1806400, 1806401, якими позивачу запропоновано усунути виявлені порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди терміном у 3 дні, а також зазначено, що в разі відсутності дозвільної документації необхідно демонтувати тимчасову споруду власними силами, а в разі невиконання припису тимчасову споруду буде демонтовано примусово.

25.05.2018 р. у зв`язку з невиконанням вимог припису Департаментом міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) видано КП «Київблагоустрій» доручення № 064-3833, в якому зазначено про необхідність вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ ОБҐРУНТУВАННЯ.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 р. № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV), «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Положенням про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 р. № 94 (далі - Положення № 94), Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 (далі - Правила № 1051/1051), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703 (далі - Порядок № 703).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

У ст. 5 Закону № 2807-IV визначено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Підпунктом 6.7 пункту 6 Положення № 94 визначено, що Департамент має право здійснювати у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою, рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо.

Відповідно до ст. 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Правила включають, зокрема, порядок розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності; порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів (п.п. 1, 7, 8 ч. 2 ст. 34 Закону № 2807-IV).

У розділі 1 Правил № 1051/1051 визначено, що тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.

Частиною 2 статті 28 Закону № 3038-VI передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Статтею 2 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1952-IV об`єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 Порядку № 703 не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення.

Підпунктом 13.3.1 пункту 13.3 Правил № 1051/1051 передбачено, що в разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

У пункті 13.2.3. Правил № 1051/1051 визначено, що самовільно встановлені (розміщені) малі архітектурні форми та тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, підлягають демонтажу власником об`єкта (особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) за власні кошти у строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). У разі якщо власник малої архітектурної форми або тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (особа, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) не провів демонтажу відповідно до абзацу першого цього пункту, демонтаж об`єкта здійснюється в порядку, встановленому пунктом 13.3 цих Правил.

Відповідно до п. 20.2.11 Правил № 1051/1051 у разі виявлення уповноваженими особами Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, КП "Київблагоустрій" самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), елементів об`єктів благоустрою, їх власникам (користувачам або особам, які здійснили розміщення (встановлення)), вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементу об`єкта благоустрою, із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до підпункту 13.3.1 пункту 13.3 Правил.

Згідно з п.п. 19.1.1, 20.2.1 Правил № 1051/1051 контроль за станом благоустрою міста, а також контроль за дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів", цих Правил здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке виконує функції інспекції з питань благоустрою в м. Києві, та управліннями (відділами) контролю за благоустроєм виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій), а також Головним управлінням МВС України в м. Києві, іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в межах наданих повноважень, комунальними підприємствами, установами та організаціями, які несуть відповідальність за належне утримання об`єктів благоустрою.

Якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.

У разі виявлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), встановлений (або невстановлений) власник (користувач) якої створив причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис з дотриманням вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради "Про запровадження принципу організаційної єдності з видачі дозволів на розміщення тимчасових споруд у м. Києві" від 21.05.2009 № 462/1518. У такому випадку одна копія припису наклеюється на тимчасову споруду (малу архітектурну форму) поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності) або на фронтальній частині такої тимчасової споруди (малої архітектурної форми), а ще одна копія вручається особисто присутньому власнику (користувачу), надсилається власникові тимчасової споруди (малої архітектурної форми) поштою (цінним листом з описом вкладення) за адресою, зазначеною в Ордері на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності). Посадова особа, яка винесла припис, здійснює фотофіксацію наклеєного припису поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) у випадку його наявності або на фронтальній частині тимчасової споруди (малої архітектурної форми). При цьому щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису.

Матеріали фотофіксації долучаються до припису, про що в приписі робиться відповідний запис, а власник (користувач) тимчасової споруди (малої архітектурної форми) вважається повідомленим про винесення припису належним чином.

Пунктом 13.3 Правил № 1051/1051 визначено порядок демонтажу малих архітектурних форм, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.

Для проведення демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі створюється комісія у складі представників Департаменту промисловості та розвитку підприємництва, структурного підрозділу з питань контролю за благоустроєм районної в місті Києві державної адміністрації та/або Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, підприємства, яке здійснює демонтаж (переміщення), перевезення, зберігання засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, представника міліції, власника (користувача або особи, яка здійснила розміщення (встановлення)) (у разі його присутності).

За результатами проведеної роботи комісії складають акти демонтажу (переміщення) у двох примірника.

Отже, законодавством визначено процедуру здійснення уповноваженими органами демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, яка включає в себе наступні етапи: 1) винесення припису з вимогою усунути порушення; 2) у разі невиконання вимог припису - вжиття заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) тимчасової споруди шляхом прийняття рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) тимчасової споруди; 3) проведення демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) тимчасової споруди.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів встановила, що відповідачем за результатами проведеної перевірки за адресою: м. АДРЕСА_1 було виявлено встановлення тимчасових споруд, а саме: автомийки, шиномонтажу, ТО та павільйону за відсутності правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим складено приписи щодо усунення виявлених порушень шляхом надання відповідної дозвільної документації або демонтажу таких об`єктів.

Дозвільної документації на розміщення саме вказаних тимчасових споруд надано не було і об`єкти не демонтовано.

У свідоцтві про право власності від 10.12.2002 р. серії ВАВ № 796221 , на яке посилається позивач, зазначено про те, що їй належить право власності на наступні об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 : контора, погріб для клубнів, дві будівлі механічно-електричних майстерень, столярна майстерня, огорожа та навіс /Т.1 а.с.227/.

Відомості щодо наявності або відсутності фундаменту у вказаних споруд у зазначеному свідоцтві відсутні.

У витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2018 р., наданих позивачем на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, зазначені відомості про реєстрацію її права власності на нежитлові будівлі за вказаною вище адресою площами 149,4 кв.м, 29.1 кв.м, 48.2 кв.м /Т.1 а.с.228-230/, що відповідає площам контори, погрібу для клубнів та будівлі механічно-електричної майстерні, зазначеним у свідоцтві про право власності від 10.12.2002 р. серії ВАВ № 796221 .

У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2017 р., наданому апелянтом ОСОБА_4 , зазначено про реєстрацію за нею права власності на нежитлове приміщення - столярну майстерню площею 249,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 / Т. 1 а.с.160/.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єкти, щодо яких відповідачем видано оскаржуване позивачем доручення від 25.05.2018 р. № 064-3833, та об`єкти, вказані у свідоцтві про право власності від 10.12.2002 р. серії ВАВ № 796221 , на яке позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, є різними.

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не було надано суду жодних доказів того, що відповідач вживає заходів щодо демонтажу саме об`єктів, вказаних у зазначеному свідоцтві про право власності (контори, погрібу для клубнів, двох будівель механічно-електричних майстерень, столярної майстерні, огорожі та навісу), а не інших споруд (автомийки, шиномонтажу, ТО та павільйону), як і не надано доказів правомірності розміщення саме автомийки, шиномонтажу, ТО та павільйону за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що регламентований ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування, покладений на суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі, не є абсолютним і в даному випадку відповідачем надані відповідні докази щодо дотримання вищенаведеної законодавчої процедури демонтажу саме автомийки, шиномонтажу, ТО та павільйону за вказаною адресою.

Водночас, частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, позивачем належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів щодо демонтажу відповідачем саме належних їй будівель та/або правомірності розміщення відповідних споруд суду не надано.

Крім того, аналізуючи доводи обох апелянтів та доводи позивача, колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем і ОСОБА_4 витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається факт державної реєстрації за ними станом на відповідні дати права власності щодо певних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, виходячи із завдань адміністративного судочинства, визначених ст. 2 КАС України, юрисдикції цього спору та предмету позову, колегія суддів не вирішує питання щодо права власності позивача і ОСОБА_4 на відповідні об`єкти.

Доводи позивача щодо відсутності у ОСОБА_4 права на звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність у зазначеного апелянта прав на будь-які об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 та/або неактуальність відомостей, зазначених у поданому нею витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2017 р. /Т.1 а.с.160/.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у рішення по справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції»), в якому ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Разом з тим, надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення цього позову, а судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_4 підлягають задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року - скасуванню, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування доручення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: