Справа № 183/6102/18 (2-а/183/36/19)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 183/6102/18 (2-а/183/36/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 р. (суддя Городецький Д.І.) в адміністративній справі №183/6102/18 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Патретного Артура В`ячеславовича, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову серії АР № 823633 від 24 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову вказував на те, що відповідач не дослідив всіх обставин справи та не надав доказів вчиненого адміністративного правопорушення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 р. адміністративний позов задоволено, спірна постанова скасована, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник стверджує, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 вересня 2018 р. поліцейським 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Патретним А. В. винесено постанову серії АР № 823633 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 24 вересня 2018 р. о 08 год. 15 хв. на перехресті вул. С. Хороброго та вул. Грушевського у м. Дніпро, керуючи транспортним засобом Шевроле Лачетті, д/н НОМЕР_1 , здійснив поворот ліворуч не з крайньої лівої смуги. Крім того, задній номерний знак на автомобілі закрито іншими предметами, які не дають змоги розпізнати символи номерного знаку на відстані двадцяти метрів, чим порушив вимоги п. 10.4 та п. 2.9 "в" ПДР (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення та винність даної особи, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вини позивача до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке передбачена відповідальність згідно частини 6 статті 122 КУпАП, суду не надано.

Доводи скаржника про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість включення до кола доказів пояснень особи посадової особи, яка уповноважена накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 р. в адміністративній справі №183/6102/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 жовтня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя Н.І. Малиш