Справа № 540/1520/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1520/19

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Дата і місце ухвалення: 26.07.2019р., м.Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року по справі за позовом керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави до Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 року керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду в інтересах держави з адміністративним позовом до Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка виразилась у невстановлені пільгових умов оплати харчування для дітей із сімей, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України; дітей-сиріт; дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей з інвалідністю; дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у Новобериславському дошкільному навчальному закладі на 2019 рік відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту» та Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом МОН України №667 від 21.11.2002 року;

- зобов`язати Новобериславську сільську раду Бериславського району винести рішення, яким встановити пільгові умови оплати харчування для дітей із сімей, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України; дітей-сиріт; дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей з інвалідністю; дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у Новобериславському дошкільному навчальному закладі на 2019 рік відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про дошкільну освіту» та Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом МОН України № 667 від 21.11.2002 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позовну заяву повернено позивачу на підставі пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України.

При прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 09.08.2019 року заступник прокурора Херсонської області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, що призвело до не правильного вирішення питання.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при зверненні з даним позовом до суду, на виконання вимог ст.53 КАС України, прокурором обґрунтовано наявність «інтересів держави», що полягає у нездійсненні уповноваженим органом місцевого самоврядування заходів, як частини соціальної та освітньої політики держави. Держава може вбачати свій інтерес, серед іншого, в належному функціонуванні державних органів та органів місцевого самоврядування. Орган, який уповноважений захищати інтереси громади, своєю бездіяльністю погіршив становище громади, оскільки встановлені законами на рівні держави соціальні гарантії щодо забезпечення безкоштовним, пільговим харчуванням у дошкільних навчальних закладах окремих категорій осіб, не виконуються на вказаній території органом місцевого самоврядування.

Апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.02.2019 року по справі №812/464/18, та зазначає, що частиною 7 статті 78 КАС України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в поданому позові керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області зазначив, що адміністративний позов пред`явлено прокурором в межах права на звернення до суду на захист державних інтересів у відповідності до ст.53 КАС України.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Повертаючи поданий керівником Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області позов на підставі вказаної норми суд першої інстанції виходив з того, що для визначення судом права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави, існує дві умови: доведення порушення чи загрози порушення саме інтересів держави; доведення належними і допустимими доказами, що захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На противагу вказаному, за висновками суду першої інстанції, позовна заява прокурора не містить обґрунтувань в чому саме полягає інтерес держави. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до ст.169 КАС України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин 3-5 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст.23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як вбачається зі змісту поданого позову та апеляційної скарги, прокурор обґрунтовує наявність підстав для звернення до суду з цим позовом посиланням на те, що протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування у сфері забезпечення права на безоплатне харчування в комунальних дошкільних закладах становить не лише суспільний, але і державний інтерес щодо охорони дитинства. При цьому, відсутній орган уповноважений державою, звертатися до суду з позовами про внесення змін до актів органів місцевого самоврядування у сфері охорони дитинства, забезпечення прав дітей на дошкільну освіту та харчування.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з огляду на приписи ст. 36 Закону України «Про дошкільну освіту», якою закріплено права та обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють, зокрема право захищати законні інтереси своїх дітей у державних органах і суді.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у спірних правовідносинах мова йде про захист прав конкретних осіб, а саме дітей Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області, а не про інтерес держави, як потребу у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У даному випадку правом на звернення до суду для захисту прав дітей наділені батьки чи особи, які їх замінюють, або ж прокурор в інтересах громадянина, а не прокурор в інтересах держави.

Відтак , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурором не надано обґрунтованих доказів на підтвердження звернення до суду з даним адміністративним позовом самостійно без зазначення конкретного позивача в чиїх інтересах заявлено позов.

Аналогічний висновок у правовідносинах, які є подібними до спірних правовідносин, висловлено Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2019 року по справі №812/464/18 (провадження №К/9901/55069/18).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги вказану правову позицію Верховного Суду, оскільки частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано з дотриманням норм процесуального права повернув прокурору його адміністративний позов на підставі п.7 ч.4 ст.169 КАС України, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції від 26.07.2019 року відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 17.10.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук