Справа № 400/491/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/491/19
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Дата і місце ухвалення 27.05.2019р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства "Радсад" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.11.2018 року № 000231, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2019 року публічне акціонерне товариство "Радсад" звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.11.2018 року № 000231, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що абзацом 18 частини 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії.

Апелянт вважає, що обов`язковими ознаками складу правопорушення є сам факт подання звіту з недостовірними відомостями, незалежно від обставин, до яких призвело чи ні порушення.

Відповідач зазначив, що оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі висновку Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.11.2018 року. що відповідає вимогам Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою КМУ від 02.06.2003 року № 790.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог АТ "Радсад".

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що АТ "Радсад" зареєстровано в якості юридичної особи, одним з видів діяльності якого є виробництво виноградних вин.

Товариством було отримано від Державної фіскальної служби України ліцензію на виробництво алкогольних напоїв зі стром дії до 26.04.2021 року (а.с. 16).

09.10.2018 рок позивачем було подано звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за вересень 2018 р. за формою № 2-РС (а. с. 17-20).

07.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області, на підставі висновку № 933/14-29-40-04-07 від 06.11.2018 року, складеного начальником управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС, було прийнято рішення про застосування ДО ПАТ "Радсад" фінансових санкцій в сумі 17 000 грн. за порушення ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно вказаного висновку № 933/14-29-40-04-07 від 06.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що виразилось у поданні звіту про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів з недостовірними відомостями.

У висновку зазначено, що відповідно до наданого ПАТ "Радсад" звіту за формою № 2-РС за вересень 2018 р. по коду товару 40 "Виноматеріали виноградні":

- залишок продукції на початок звітного місяця складає 6727,5 дал.;

- вироблено у звітному місяці 0 дал.;

- реалізовано у звітному місяці 0 дал.;

- залишок продукції на кінець звітного місяця складає 6741,5 дал.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги АТ "Радсад", суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивачем не було подано звіту з недостовірними даними, а була допущена технічна помилка при заповненні граф звітності, що свідчить про відсутність підстав для застосування до товариства штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Частиною 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Абзацом 19 ч. 2 ст. 17 цього Закону передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що недостовірними відомостями в звіті форми № 2-РС за вересень 2018 р. відповідач вважає відсутність даних у рядку "Виноматеріали виноградні" (графи 5, 8, 9).

Встановлено, що у поданому звіті позивачем у розділі І заповнено рядок "Виноматеріали виноградні", код 40, наступним чином: графа 4: залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання 6727,5; графа 5: вироблено у звітному місяці не заповнено; графа 8: реалізовано у звітному місяці (усього) не заповнено; графа 9: реалізовано у звітному місяці (у тому числі: на внутрішньому ринку) не заповнено; графа 13: залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання 6741,5.

В свою чергу, у зв`язку із розбіжністю у даних щодо залишків на початок звітного місяця в місцях зберігання в сумі 6727,5 та на кінець звітного місяця в сумі 6741,5, контролюючий орган дійшов висновку про подання позивачем звіту з недостовірними відомостями.

Однак, в ході розгляду справи встановлено, що рядок "Виноматеріали виноградні" поділяється на два рядки: "у тому числі виноматеріали виноградні столові", код 43 та "у тому числі коньячні виноматеріали", код 42, тобто дані рядку "Виноматеріали виноградні" є сумою даних рядків "у тому числі виноматеріали виноградні столові" та "у тому числі коньячні виноматеріали".

У рядку "у тому числі виноматеріали виноградні столові", код 43, позивачем заповнено лише графу 4: залишки на початок звітного місяця в місцях зберігання 6727,5 та графу 13: залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання 6741,5.

В свою чергу, у рядку "у тому числі коньячні виноматеріали", код 42, позивач заповнив графи 5, 8, 9, 13, а саме: у графі 5: вироблено у звітному місяці зазначив суму 26714,7; у графі 8: реалізовано у звітному місяці (усього) 26700,7; у графі 9: реалізовано у звітному місяці (у тому числі: на внутрішньому ринку) 26700,7; у графі 13: залишки на кінець звітного місяця в місцях зберігання 14,0.

З поданого позивачем звіту вбачається, що підприємством відображено числові значення обігу коньячних виноматеріалів, однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, помилково не заповнено (по суті не продубльовано показники) загальну кількість вироблених та реалізованих виноматеріалів. При цьому, дані розділу ІІ "Обсяги отримання та відвантаження виноматеріалів" відповідають даним розділу І "Обіг алкогольних напоїв".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку позивачем було допущено технічну помилку при заповненні звіту форми № 2-РС за вересень 2018 року, що не призвело до викривлення загальної інформації про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв.

Вся інформація стосовно виробленої та реалізованої продукції відображена у звіті, зокрема, у рядку "у тому числі коньячні виноматеріали", код 42.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачем подано недостовірні відомості у звіті про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за вересень 2018 року.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що у поданому позові позивач, крім іншого, посилався на те, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій став висновок ГУ ДФС у Миколаївській області від 06.11.2018 року. Позивач вважає, що контролюючі органи мають право здійснювати виключно ті перевірки, які визначені Податковим органом України та їх результати оформлювати документально. В даному випадку відповідачем не було дотримано зазначеної процедури.

У рішенні від 27.05.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом не надано оцінки вказаним доводам позивача.

В обґрунтування правомірності прийнятого рішення про застосування штрафних санкцій відповідач посилався на Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно п. 5 Порядку № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В свою чергу, функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику визначається Податковим кодексом України.

Згідно ст. 191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу:

- здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (п.п. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191);

- контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191);

- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів п.п. 191.1.16 п. 191.1 ст. 191).

Відповідно до п.п. 20.1.4 та п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення та застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 62 ПК України визначено способи здійснення податкового контролю. Так, податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; - моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Статтею 75 ПК України визначено види перевірок, які мають право здійснювати контролюючі органи, зокрема: камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Таким чином, відповідач має право здійснювати податковий контроль, в тому числі щодо дотримання суб`єктами господарювання законодавства з питань регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, виключно у спосіб, встановлений Податковим кодексом України, зокрема, шляхом проведення перевірок, які повинні бути документально оформлені відповідно до вимог Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

В даному випадку з наданих відповідачем документів не вбачається проведення контролюючим органом будь-якої перевірки, передбаченої Податковим кодексом України, однак, фактично здійснено перевірку звітності позивача без належного оформлення як проведення самої перевірки, так і результатів її проведення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено можливості складення контролюючим органом за наслідками проведення податкового контролю висновків.

Зазначене свідчить також про порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваного рішення. Однак зазначеним обставинам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

З огляду на все вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення від 07.11.2018 року № 000231, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", прийнято Головним управлінням ДФС у Миколаївській області не у відповідності до вимог чинного законодавства, є протиправним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Частина 4 цієї статті КАС України встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено питання, однак з неповним з`ясуванням всіх обставин по справі, зокрема, щодо наявності правових підстав для винесення оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни його мотивувальної частини.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, дана справа відноситься до справ незначної складності.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, визначених цим пунктом.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Повний текст складено та підписано 16.10.2019 року.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук