Справа № 132/2623/19
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/2623/19
Провадження № 2-а/132/56/19
Рішення

Іменем України

16 жовтня 2019 року місто Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 542854 від 21.05.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019р. до місцевого суду звернувся ОСОБА_2 , із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Р.П. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та скасувати постанову серії ДП18 № 542854 від 21.05.2019р. про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255грн., за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що керуючи автомобілем він намагався уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, а тому змушений був перевищити швидкість руху, оскільки різко загальмувати не мав можливості, оскільки позаду рухались автомобілі. Інспектор при винесенні постанови не врахував дану обставину, та без належних та допустимих доказів визнав його винним в порушенні ПДР України, а отже безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного штрафу в розмірі 255грн.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.07.2019р. відкрите провадження за вказаним позовом.

У відзиві на адміністративний позов, представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Цубера М.М., який діє на підставі Довіреності № 15441/41/3/01-2018 від 29.12.2018р., просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Дану позицію обґрунтовує тим, що інспектором 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Сівак Р.П. відповідно до постанови серії ДП18 № 542854 від 21.05.2019р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255грн. за порушення п.12.4 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Під час винесення постанови поліцейський діяв на підстави, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Постанову було оголошено позивачу негайно після закінчення розгляду справи, та ознайомлення з її змістом, роз`яснено порядок оскарження постанови та строку сплати штрафу, а тому дії інспектора щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Під час розгляду справи зазначив, що дійсно перевищив швидкість руху, оскільки намагався уникнути аварійної ситуації на дорозі.

Відповідач інспектор 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції СІВАК Р.П. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, про що свідчить відповідне Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 21.05.2019р. інспектором 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Сівак Р.П. винесено постанову серії ДП18 № 542854 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255гр. за порушення ним п.12.4 ПДР України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, 21.05.2019р. о 15год.00хв. на автодорозі М-21, 295км., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в населеному пункті, а саме в смт. Стрижавка Вінницької області, позначеного державним знаком 5.45, рухався зі швидкістю 78км./год., чим перевищив швидкість на 28км./год. та порушив п.12.4 ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1.ст.122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM 000542.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом дев`ятим статті 31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Даючи правову оцінку доводам відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозйомки щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт перевищення швидкості позивачем підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме фотознімком здійсненим приладом TruCam, на якому зафіксовано автомобіль позивача та встановлено, що даний автомобіль рухався зі швидкістю 78км/год.

Позивач даний факт, а саме перевищення швидкості підтвердив в судовому засідання, однак при цьому зазначив, що дане порушення допустив з метою уникнення аварійної ситуації на дорозі.

Однак, на підтвердження даної обставини позивачем не надано суду належних та допустимих доказів.

До посилання позивача на те, що фіксація швидкості проводилась у непередбачений законом спосіб, та зроблений приладом TruCam фотознімок, не може бути доказом в справі, суд відноситься критично, та його відхиляє, виходячи з наступного:

Порушення визначеного ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору та свідчить про перевищення позивачем встановленої швидкості руху, за що передбачено адміністративну відповідальність, у вигляді штрафу.

Суд звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam зафіксував, що автомобіль позивача марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », дійсно рухався зі швидкістю 78 км/год, при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год.

При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UА-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 437 від 05.04.2012р. та становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016р.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13721, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 21.12.2018р. та чинного до 21.12.2019р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000542, є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018р.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, а також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Отже, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від адміністративної відповідальності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v.the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 132-1, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора 1-го батальйону 4-ої роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сівака Романа Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 542854 від 21.05.2019р. відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.В. Сєлін