Справа № 320/3034/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року справа № 320/3034/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянув у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, нарахування та призначення пенсії за вислугу років.

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №1024/04 від 25.02.2019 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на його заяву, подану разом із додатками.

- визнати бездіяльність Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, яка виразилася у непризначені

ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на його заяву;

- нарахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, на підставі заяви, поданої із додатками, з часу її подання та з урахуванням довідок про підтвердження наявного виробничого стажу для призначення пенсії відповідно до Списку №1.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах ним надано у повному обсязі, страховий стаж підтверджено відповідними документами, а тому законних підстав для відмови у призначенні пенсії не було.

Позивач вважає, що відмова управління у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1986 по 12.01.1998 на підставі довідки від 13.02.2019 №255 та №256 у зв`язку з тим, що вказані довідки видані організацією яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території є безпідставною, має ознаки формалізованої та такої, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки підстави у відповідача для неприйняття довідки та первинних документів необхідних, для призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках коли у трудовій книжці відомості, що визнають таке право, відсутні.

Також позивач стверджує, що Публічне акціонерне товариство «Донецькгірмаш», на якому позивач працював у період з з 01.08.1986 по 12.01.1998 утворено відповідно до законодавства України набагато раніше початку конфлікту на Сході України та дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Вказані дії пенсійного органу, позивач вважає такими, що не ґрунтуються на нормах та суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що пенсійний орган, у своїй діяльності, керується виключно чинними законами та підзаконними нормативно-правовими актами, а тому перерахунок пенсії позивача було здійснено правомірним шляхом, у відповідності до передбачених приписів та норм права.

Заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що позивач був ознайомлений з строком, в який необхідно подати додаткові документи та подав заяву про відмову в наданні додаткових документів.

Щодо подання позивачем заяви з проханням прийняти додаткові документи від 30.05.2019 р. відповідачу, то відповідач у відзиві стверджує, що подаючи заяву лише з довідками, без документів визначених Порядком 22-1 та не в установленому порядку після відмови в призначенні пенсії, вони не можуть бути приєднанні до заяви, яка вже розглянута, опрацьована та по якій винесено рішення.

Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази

Судом встановлено, що згідно копії паспорту, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВУМВС України у місті Донецьку 30.10.2000 р., зареєстрований: АДРЕСА_1 (а.с. 22-26).

Відповідно до довідки від 01.02.2019 р. №3237- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював в період з 01.08.1986 р. по 12.01.1998 р. на посаді електрозварювальника ручної зварки (а.с. 71-76)

18.02.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком 1,2, для проведення попереднього розрахунку щодо права на пенсію за вислугу років та отримав Рішення про відмову №1024/04 від 25.02.2019 р., з підстави, що довідка про характер виконуваних робіт не надавалась позивачем, а витребувати довідку а також необхідні первинні документи у пенсійного органу немає можливості, оскільки вказані документи знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній Україні (а.с 29-30).

Відповідно до матеріалів, наданих у відзиві на адміністративний позов, 18.02.2019 до пенсійного органу ОСОБА_1 подано заяву №550/н, в якій останній повідомляє про те, що документи про трудовий стаж і характер пільгової роботи надавати не буде (а.с.70).

30.05.2019 позивач подав Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2019 № 253, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 13.02.2019 № 256 та копію наказу № 610к від 14.11.1996 р. про результати атестації робочих місць разом з додатком (а.с. 31, 33-39)

Листом від 04.06.2019 № 2699/11 Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зазначило, що законні підстави для розгляду довідки від 13.02.2019 р. №255 та №256 відсутні, оскільки вказані довідки видані організацією, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 83)

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-УІ (надалі - ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з статтею 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22.10.2014 р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-УІІ (надалі - Закон №1706-УІІ), який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Стаття 7 вказаного Закону визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 за №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296).

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. за №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (у подальшому Порядок №365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи,

що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 15 Порядку №365 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335) орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

VI. Оцінка суду

Судом встановлено, що відмовляючи у призначенні пенсії позивачу відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач посилається на те, що згідно трудової книжки позивача, позивач працював на Донецькому машинобудівному заводі імені Ленінського комсомолу на посаді електрозварювальника ручної зварки - 11 років 5 місяців 12 днів, а довідка про характер виконуваних робіт позивачем не була надана.

Окрім цього, відповідач зазначив що у пенсійного органу немає можливості витребувати довідку та первинні документи, оскільки первинні документи знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній Україні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до п. З Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 р. за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р..

Відповідно до п. 10 такого Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637. у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана позивачу встановлено, що він дійсно працював повний робочий день на Донецькому машинобудівному заводі імені Ленінського комсомолу України і за період з 01.08.1986 р. по 03.01.1988 р. виконував роботу у цеху металоконструкцій за професією, посадою елетрозварювальник ручного зварювання (передбачена Списком 2, затверджений Радою міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р), за період з 04.01.1988 р. по 12.01. 1998 р. виконував роботу у сборочно-зварювальному цеху за посадою електрозварювальник ручного зварювання (передбачена Списком № 2, затверджений Радою Міністрів України № 162 від 11.03.1994 р.).

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, заробітна плата позивача склала 0,21545 грн.

Відповідно до наказу ПАТ Донецькгірмаш № 610к від 14.11.1996 р. вказані робочі місця, роботи та посади віднесені до таких, що підтверджують право працівника на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку 1 та 2.

Дані обставини також, підтверджує трудова книжка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , де вказано, що він працював період з 01.08.1986 р. по 12.01.1998 р. на посаді електрозварювальника ручної зварки.

Беручи до уваги наведене, суд встановив, що загальний страховий стаж позивача становить 34 роки 5 місяців 4 дні з яких: спеціальний стаж роботи на посаді електрозварювальника ручної зварки - 11 років 5 місяців 12 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2019 р. подав до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області заяву № 550/н, що не буде надавати документи, підтверджуючі стаж і характер пільгових робіт за вказаний період, тобто добровільно відмовився від надання необхідних документів, у зв`язку з чим, як стверджує відповідач, було прийнято рішення про відмову №1024/04 від 25.02.2019 р.

Суд не вбачає належних правових підстав для визначення протиправним та скасування рішення Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №1024/04 від 25.02.2019 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. а статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на його заяву, подану разом із додатками та визначення бездіяльністі Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, яка виразилася у непризначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на його заяву, оскільки в даному випадку позивач сам добровільно відмовився від надання необхідних документів та окрім відмови, не надав їх в встановлений строк, а не має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо їх розгляду та відмови від такого перерахунку.

Проте, 30.05.2019 р., незважаючи на рішення про відмову, позивач подав Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2019 № 253, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 13.02.2019 № 256 та копію наказу № 610к від 14.11.1996 р. про результати атестації робочих місць разом з додатком, (а.с. 31, 33-39).

Листом від 04.06.2019 № 2699/11 Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зазначило, що законні підстави для розгляду довідки від 13.02.2019 р. №255 та №256 відсутні, оскільки вказані довідки видані організацією, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

При цьому, відмова позивачу у розгляді довідок по стажу пов`язана саме з тим, що довідка підготовлена та видана на території, яка непідконтрольна українській владі - місто Донецьк, тобто відповідач не розглядав зміст довідки по суті порушеного перед ним питання, а відмовив у зв`язку з неприйнятністю такої довідки до виконання.

Дійсно, до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Додаток 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 р. № 79-р) віднесено міста обласного значення (у тому числі всі населені пункти, які адміністративно підпорядковані міським радам цих міст), у тому числі місто Донецьк.

В той же час, згідно з ч.ч. 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території Україні» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 02 жовтня 2018 р. у справі № 569/14531/16-а (адміністративне провадження № К/9901/37179/18) у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі -ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» вказав, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 р., §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 р.) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 р.). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або м ^одними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, на думку суду, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав людини ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документу, виданого закладом, що знаходиться на території, яка непідконтрольна українській владі, як доказу, оскільки його неприйняття призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 р. у справі № 569/14531/16-а (адміністративне провадження № К/9901/37179/18).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто надання такої відмови у розгляді довідок саме з підстав їх видання організацією з тимчасово непідконтрольної території України є формальним та протиправним.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити порушені права позивача шляхом зобов`язання Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області повторно розглянути заяву позивача від 18 лютого 2019 р. з додатками - довідками та копією наказу від 13 лютого 2018 р. № 06/107, по суті порушеного у ній питання.

Стосовно ж позовних вимог в частині нарахування та призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі заяви про долучення довідок, з часу подання заяви від 18.02.2019 р. та з урахуванням у тому числі довідок про підтвердження наявного виробничого стажу для призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Рішення про відмову було прийнято відповідачем з підстав добровільної відмови у наданні документів позивачем.

Відтак, зобов`язання відповідача нарахувати та призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі її заяви, поданої із додатками, з часом її подання та з урахуванням у тому числі довідок про підтвердження наявного виробничого стажу для призначення пенсії, буде втручанням у дискреційні повноваження Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, з огляду на що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

VIII. Висновок суду

Оскільки матеріалами справи підтверджено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах та пільговий стаж роботи позивача на посаді електрозварювальника ручної зварки, заяву позивача від 18 лютого 2019 р. з додатками - довідками та копією наказу від 13 лютого 2018 р. № 06/107 підлягає повторному розгляду.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково довів правомірність своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 06.06.2019 №71 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 4).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2019 р. №550 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням довідок про підтвердження наявного виробничого стажу для призначення пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (, 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Соборна, буд. 105) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено - 16.10.2019

Суддя Леонтович А.М.