Справа № 200/8525/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. Справа№200/8525/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., за участі секретаря Котові С.Ю.розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь вул. 130-Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

за участю сторін:

від позивача - Онищенко І. В . за ордером,

від відповідача - Вовченко С.П. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області за формою "С" № від 25.03.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача в сумі 118 203,69 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 06 серпня 2019 року.

06 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

06 серпня 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 04 вересня 2019 року.

04 вересня 2019 року в підготовчому засіданні представником позивача надано додаткові пояснення.

04 вересня 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 10 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09 жовтня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 25.02.2019 року працівниками відповідача на підставі наказу №324 від 21.02.2019 року проведено фактичну перевірку господарської діяльності позивача. За результатами перевірки складено Акт від 01 березня 2019 року №64/05/99/14/05/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлено порушення п. 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637 в частині несвоєчасного обліку готівкою коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального чеку №0529, роздрукованого 03.11.2017 року о 00-06 годин на суму 87274,27 грн. (готівкою 22 644,55 грн.) наступного дня після проведення готівкових розрахунків, які були проведені 02.11.2017 року; п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині порушення встановленого порядку ведення обліку паливно-мастильних матеріалів за місцем їх реалізації та збереження на загальну суму 2 490,47 грн. проведено зняття залишків палива в резервуарах з використанням приборів для вимірювання ПММ. В ході порівняння денного звіту з фактичними залишками встановлено відхилення. На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування санкцій на загальну суму 118203,69 грн. Вважає вищевказанеподаткове повідомлення-рішенняпротиправним, а контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства щодо відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій та допустив порушення при вимірах залишків палива.

Відповідачем, через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при проведенні готівкових розрахунків несвоєчасно здійснено облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень, згідно книги обліку розрахункових операцій №/4 від 18.10.2017 року за 02 листопада 2017 року від реалізації паливно-мастильних матеріалів отримано 87 274,27 грн., з них 22 644,55 грн. готівкою. Зазначена сума відображена 03 листопада 2017 року у фіскальному звітному чеку №0529 (роздрукований 00 год. 06 хв.), що є порушенням п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637. Також перевіркою встановлено проведення зняття залишків палива в резервуарах на підставі порівняння даних Х-звіту з фактичними залишками ПММ. Таким чином, встановлено порушення порядку ведення обліку ПММ за місцем їх реалізації та збереження на загальну суму 2 490,47 грн., що є порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР. Таким чином, за результатами перевірки прийнято ППР від 25.03.2019 року №, за яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 118203,69 грн., з яких 12452,35 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, 113222,75 грн. за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у КОРО.

Представником позивача надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що позивачем не порушено вимоги законодавства щодо несвоєчасного оприбуткування в Книзі обліку розрахункових операцій готівкових коштів в сумі 22 644,55 грн., отриманих 02.11.2017 року, оскільки оприбуткована в Книзі обліку розрахункових операцій своєчасно 02.11.2017 року на підставі фіскального Z-звіту №0529, роздрукованого 03.11.2017 року о 00:06 год., в якому відображено реалізацію пального за 02.11.2017 року, що підтверджується відповідним записом в Книзі обліку розрахункових операцій. Крім того, зазначено, що залишки пального були встановлені перевіряючими самостійно без проведення позивачем інвентаризації ТМЦ, інше не зазначено у акті перевірки. Додатково зазначено, що є незрозумілим спосіб перевірки похибки між даними обліку та даними перевірки, та відповідачем при проведенні розрахунку відсотку відхилення допущено порушення. За розрахунком позивача відсоток відхилення складає 0,09%, та за таких обставин позивачем не порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований в якості ФОП з 23.10.2013 року, РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку у Слов`янсько-Лиманському управлiнні ГУ ДФС у Донецькій області. (а.с. 7)

Наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 21.02.2019 року №324 призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 02.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 з 21.02.2019 року тривалістю не більше 10 діб з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуг), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів. (а.с. 8)

Відповідно до акту фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій від 01.03.2019 року №64/05/99/14/05/ НОМЕР_2 ,встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині порушення встановленого порядку ведення обліку паливно-мастильних матеріалів за місцем їх реалізації та збереження на загальну суму 2 490,47 грн. проведено зняття залишків палива в резервуарах з використанням приборів для вимірювання ПММ. В ході порівняння даних денного звіту РРО (Х-звіт) створеного на момент перевірки 25.02.2019 року о 15:15 годині з фактичними залишками ПММ, а саме ДП, бензин А92, А95, А92Е3, встановлені відхилення відповідно вимог пп. 4.2.2.2 п. 4.2.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженого Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 N 281/171/578/155, при розрахунку різниці між даними обліку ФОП ОСОБА_1 та фактичними залишками урахована похибка ± 0,8%. (а.с. 9-11)

Крім того, актом фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій від 01.03.2019 року №64/05/99/14/05/ встановлено порушення п. 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637 в частині несвоєчасного обліку готівкою коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального чеку №0529, роздрукованого 03.11.2017 року о 00-06 годин на суму 87274,27 грн. (готівкою 22 644,55 грн.) наступного дня після проведення готівкових розрахунків, які були проведені 02.11.2017 року. (а.с. 9-10).

Відповідно до акту перевірки, перевіряючим встановлено, що при розрахунку різниці між даними обліку ФОП ОСОБА_1 та фактичними залишками урахована похибка ±0,8№, а саме: ДП - надлишок 14,59 літрів, бензин А92 нестача 26,60 літрів, бензин А95 нестача 37,14 літрів, бензин А92 Ев надлишок 9,82 грн. (а.с. 9-10)

У додатку №1 до акту від 01.03.2019 року вказано залишки запасів за даними обліку: ДП - 16 739,99 літрів; Бензин А92 - 15425,39 літрів; Бензин А95 - 8133,85 літрів; Бензин А92Ев - 4540,10 літрів. За даними перевірки - ДП - 16 754 літрів (надлишок 14,59 літрів); Бензин А92 - 15399 літрів (нестача 26,60 літрів); Бензин А95 - 8097 літрів (нестача 37,14 літрів); Бензин А92Ев - 4550 літрів (надлишок 9,82 літрів). Різниця між даними за обліком та даними перевірки складає: ДП - 14,59 літрів. (а.с. 38)

На підставі Акту перевірки №64/05/99/14/05/ від 01.03.2019 року, Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесене податкове повідомлення-рішення від 25.03.2019 року №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 118203,69 грн. (а.с. 12)

В ході розгляді справи, судом встановлено, що в розділі 2 Книги обліку розрахункових операцій, яка належить ФОП ОСОБА_1 та зареєстрована у Слов`янській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області,внесено відомість щодо готівкового розрахунку за 02.11.2017 року за Z-звітом №0529 у розмірі 22644,55 грн., з загальної суми розрахунків на суму 87 274,27 грн. (а.с. 28,30-31)

Згідно даних Z-звіту №0529, роздрукованого 03.11.2017 року о 00-06 год., останній фіскальний чек зареєстрований 23 год. 24 хв. 02.11.2017 року. Всього за результатами роботи АЗС 02 листопада 2017 року отримано 87274,27 грн., з яких 22 644,55 грн. - готівкою. (а.с. 13).

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 80.1 ст. 1 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі по тексту - Закон України № 265/95-ВР) визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (в редакції до 05.01.2018) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Пунктом 11 розділу ІІ Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого Постановою НБУ від 29.12.2017 р. № 148 встановлено, що оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Таким чином, приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Пунктом 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги № 199), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

При цьому, у додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Отже, суд робить висновок, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновок, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні "зміни", але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що підставою для висновків, викладених в акті перевірки щодо встановлених порушень та, відповідно винесення спірного податкового повідомлення-рішення є те, що позивачем не було забезпечено своєчасне оприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси.

При цьому, суд звертає увагу, що в акті перевірки від 01.03.2019 року №64/05/99/14/05/ відповідач посилається на порушення позивачем норм п. 2.6 гл.2 Постанови НБУ від 15.12.2004 р. № 637 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», яка на момент проведення перевірки -25.02.2019 року, була скасована. Натомість в діючому на момент проведення перевірки Положенні № 148 відсутні норма, яка передбачала, що відсутність запису в КОРО є неоприбуткування готівки.

Згідно Положення №148 оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/ занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО (п.11 розділу 2 Положення № 148). Позивач вчинив дії по формуванню та друку фіскальних звітів чеків та підклеїв ці звіти до відповідних сторінок КОРО, отже позивач фактично виконав приписи п. 11 розд. 2 Положення № 148, що діяло на момент проведення перевірки, що підтверджується копією витягів з книги КОРО за спірний період.

В ході розгляду справи встановлено, що готівкові кошти, які надходили до каси, оприбутковувалися в КОРО на наступний день після їх фактичного надходження та на наступний день Z-звіти роздруковувалися позивачем, про що відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалося.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом не доведено склад податкового правопорушення, покладеного в основу спірного податкового повідомлення - рішення та безпідставного застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 2.6 гл.2 Постанови НБУ від 15.12.2004 р. № 637 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», яка на момент проведення перевірки втратила чинності.

Постановою від 29.12.2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" Постанову Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 визнано такою, що втратила чинність.

Крім того, судом досліджено, що час останньої операції відбувся о 23:24 02.11.2017 року. Позивачем оприбутковано готівку в сумі 22 644,55 грн. в КОРО. Згідно з витягу з Книги обліку розрахункових операцій, зроблено запис за 02.11.2017: службова видача - 22644,55 грн., на підставі Z-звіту від 03.11.2017. Поряд з цим, позивачем не заперечується факт роздрукування вказаного звіту із запізненням, а саме: 03.11.2017 о 00:06.

З акту перевірки вбачається, що податковими органами зроблено висновок про порушення позивачем порядку оприбуткування готівкових коштів (а саме їх несвоєчасне оприбуткування) лише у зв`язку зі здійснення обліку зазначених коштів у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітних чеків РРО (Z-звітів), який роздруковано із запізненням.

Відповідно до ст. 2, п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до п. 3 розділу І наказу Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547, Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

Враховуючи, що об`єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки, є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням фіскальних чеків сум розрахунків та належним заповненням у КОРО сум розрахунків є свідченням їх занесення до фіскальної пам`яті, що виключає приховування відповідної суми виручки, суд вбачає відсутність в даному випадку у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за зазначене вище порушення .

Суд зазначає, що статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Згідно з преамбулою вищезазначеного Указу Президента України, його було прийнято з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб`єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов`язань перед бюджетами і державними цільовими фондами.

При цьому, Указ №436/95 містить лише формальне визначення правопорушення, за яке встановлено відповідальність - «неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки».

Натомість, для визначення обставини допущення правопорушення застосовуються чинні нормативні акти, якими також не визначено яке саме порушення під час оприбуткування готівки слід визначати як неоприбуткування готівки.

Суд дійшов висновку, що застосування Указу по відношенню до будь - якого порушення при оприбуткуванні готівки могло мати місце лише щодо Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, який був затверджений постановою Правління Національного банку України від 02.02.95 N 21від 02.02.95 № 21, тобто до чинного на час видання Указу.

Суд звертає увагу на те, що на момент прийняття Указу №436/95, не існувало жодних, нормативно встановлених вимог щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій, роздрукування Z-звітів та передачі електронних фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій до органів державної податкової служби.

Тому застосування норм Указу №436/95 за порушення зазначених вимог є застосуванням відповідальності за діяння, яке не визначалося за правопорушення на дату встановлення відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, у зв`язку з чим суд доходить висновків про безпідставність застосування відповідальності за діяння, яке не визначалося за правопорушення на дату встановлення відповідальності.

Суд вважає, що завданням Указу №436/95 було встановлення відповідальності за порушення порядку оприбуткування готівки, яке полягало у не оприбуткуванні готівкових коштів та веденні протиправного готівкового обігу з метою ухиляння від сплати податків.

Крім того, суд звертає увагу, що Указ втратив чинності на підставі Указу Президента № 418/2019 р. від 20.06.2019 року.

Враховуючи, зазначені вище обставини суд вважає, що штрафні фінансові санкції нарахуванні платнику податків неправомірно.

Крім того, іншою підставою для задоволення позовних вимог суд зазначає явну непропорційність між застосованою до позивача оскаржуваним рішенням санкції допущенному порушенню. Так, порушення полягало у несвоєчасному роздрукуванні звіту, із запізненням на 06 хвилин. Натомість санкція застосовується в п`ятикратному розмірі всієї отриманої позивачем протягом періоду виручки. При цьому відповідач не заперечує інкасацію виручки та її зарахування на рахунки позивача, тобто здійснення обліку готівки.

Стосовно застосування штрафних санкцій за порушення встановленого порядку ведення обліку паливно-мастильних матеріалів за місцем їх реалізації, збереження на загальну суму 2490,47 грн. суд зазначає наступне.

Перевіряючи правильність оцінки відповідачем обставин, за якими він визначив склад правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, та наявність підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 20 цього Закону, судом взято до уваги, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією №281/171/578/155. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС визначений у пункті 10 Інструкції №281/171/578/155. Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).

За умовами підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Тобто, законодавством визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Як визначено підпунктами 10.3.1.1, 10.3.2.1, 10.3.3.2, 10.3.4.2 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП (додаток 16). Заправлення за талонами та відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень під товарної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №7-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС. Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС. Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а, в якій суд зокрема зазначив, що «після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Як передбачено пунктом 16.1 Інструкції №281/171/578/155, матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Згідно з пунктом 16.2 Інструкції №281/171/578/155 бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі №17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що облік руху нафтопродуктів за марками і видами ведуть матеріально відповідальні особи АЗС, відповідно первинні документи знаходяться на зберіганні у таких осіб, а також у бухгалтерських службах підприємства.

Крім того, згідно з пунктом 14.3 Інструкції №281/171/578/155 облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах (за об`ємом, масою) ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 встановлено, що облік нафти і нафтопродуктів на нафто- та газопереробних заводах, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму. Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Згідно з підпунктами 4.2.2, 4.2.5 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 об`ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки (ПРК) і оливороздавальні колонки (ОРК), що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози. Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж ± 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж ± 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК. Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО. Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив. Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Відповідно до підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Інструкції №281/171/578/155 рівень нафти, нафтопродукту та підтоварної води або льоду в резервуарах має вимірюватись металевими рулетками з вантажем, метроштоками, стаціонарними рівнемірами або іншими засобами вимірювання, допущеними до застосування Держспоживстандартом України. Границі допустимої похибки вимірювання рівня світлих нафтопродуктів та підтоварної води не повинні перевищувати ± 2 мм, нафти та газового конденсату - ± 4 мм, мазуту - ± 5 мм, інших нафтопродуктів - ± 2 мм. Перед кожним вимірюванням рівня нафти і нафтопродукту у вертикальних і горизонтальних резервуарах здійснюється перевірка базової висоти згідно з підпунктом 4.3.2.6 цієї Інструкції. Після завершення приймання нафти і нафтопродуктів вимірювання здійснюється при закритих вхідних і вихідних засувках після 30-хвилинного відстоювання в горизонтальних резервуарах і годинного - у вертикальних резервуарах. У разі вимірювання рівня нафтопродуктів у горизонтальних циліндричних резервуарах нижній кінець метроштока чи вантажу рулетки має потрапляти на нижню твірну резервуара. Вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (± 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне значення результатів трьох найближчих вимірювань.

Суд дійшов висновку, що вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС були здійснені відповідачем з порушенням вимог Інструкції № 281/171/578/155, оскільки в акті перевірки та додатку до нього (перелік товарних запасів по яким встановлені порушення порядку обліку на складах та/або за місцем їх реалізації 23.10.2018) не зазначено інформації щодо методів, способів, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає вказана Інструкція, а тому її результати не можуть вважатися достовірними, а відповідно і твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а та від 12 грудня 2018 року у справі №819/1026/13-а.

На думку суду, нестача паливно-мастильних матеріалів (бензин А92, А95) фактично унеможливлює реалізацію цих товарів та виключає можливість застосування до суб`єкта господарювання санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

При цьому, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається. Фактично контролюючим органом відбулося ототожнення нестачі товарів з таким порушенням, як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку. Отже, висновок податкового органу про те, що виявлена нестача товарів є свідченням здійснення товариством реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №806/1403/16.

Враховуючи вищенаведене та наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовані фінансові санкції є неправомірним та відповідно підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 182,03 грн., на підставі положень ст. 139 КАС судові витрати з судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь вул. 130-Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області за формою "С" № від 25.03.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 118 203,69 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (вул. 130-Таганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, Донецька область, 87526, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )судові витрати з судового збору у розмірі 1 182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) гривні03 копійки.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку загального позовного провадження 09 жовтня 2019 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 18 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова