Справа № 160/5449/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року Справа № 160/5449/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача Пашніної А.В.
представника відповідача Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ (далі - ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
Ухвалою суду від 01.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав доводи, викладені у позовній заяві.
23.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.09.2019 року; 03.09.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.09.2019 року; 13.09.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.09.2019 року.
За письмовою згодою учасників справи розгляд справи по суті відбувся 27.09.2019 року після закриття підготовчого провадження.
В судовому засіданні 27.09.2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ зареєстровано як юридична особа 17.07.2017 року та перебуває на обліку у ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Висновком документальної планової виїзної перевірки встановлені порушення п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.п.1 розділу 5, п.п.1, п.п.2, п.п.5 п.5 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму 972712 грн., в тому числі за грудень 2017 року - 972712 грн.
Позивач, вважаючи прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом про його скасування.
Надаючи оцінку правовідносини, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Встановлення мети та факту порушення порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також належить враховувати вимоги Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Про наявність протиправної податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;
- відсутність первинних документів обліку.
Виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших суб`єктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо пов`язано із діями таких суб`єктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна.
З матеріалів справи вбачається, що за перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з такими контрагентами: ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ та ТОВ ПРОДУКТ ГРУП.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ, суд зазначає наступне.
Між ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ (покупець) та ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ (постачальник) було укладено договір поставки №30/11-17 від 30.11.2017 року, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця модуль стійки М2, ростверк Рн-2, связи СВ-1, балка 45, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених цим договором.
Пунктами 3.3 та 3.4. договору передбачено, що постачальник поставляє товар на умовах EXW (франко склад постачальника): Україна, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд 166-А.; покупець за свій рахунок укладає договір перевезення.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду в копіях:
- товарно-транспортні накладні: №12/2 від 01.12.2017 року, №12/3 від 04.12.2017 року, №12/4 від 05.12.2017 року, №12/5 від 06.12.2017 року, №12/6 від 07.12.2017 року, №12/7 від 08.12.2017 року, №12/8 від 08.12.2017 року, №12/10 від 11.12.2017 року, №12/9 від 11.12.2017 року, №12/11 від 12.12.2017 року, №12/13 від 13.12.2017 року, №12/14 від 14.12.2017 року.
Розрахунки між позивачем та ТОВ ТОРГ ОПТ ЛАЙТ здійснені у безготівковій формі згідно платіжного доручення №101 від 24.01.2018 року на суму 1 000 000 грн.
ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ за грудень 2017 року включено до складу податкового кредиту суми ПДВ за вищевказаними господарськими операціями на загальну суму 873437 грн.
З акту перевірки відомо, що з інформаційних баз даних ДФС України та в ході аналізу податкової звітності встановлено, що ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ зареєстровано в ГУ ДФС у Чернівецькій області, вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, стан 0 основний платник, основні засоби - 120 тис.грн., остання звітність подана за березень 2018 року, з квітня 2018 року підприємство не звітує до органів ДФС.
За результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій по руху товару, які реалізовані ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ у грудні 2017 року встановлена відсутність джерела законного ведення в обіг та реального задекларованого виробництва та постачання товару.
Натомість, ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ здійснює придбання великої кількості ТМЦ, які мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ ПРОДУКТ ГРУП суд зазначає наступне.
Між ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ (покупець) та ТОВ ПРОДУКТ ГРУП (постачальник) укладено договір поставки №30/11-18 30.11.2017 року, за умовам якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві модуль стійки М2, связи СВ-1, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.
Пунктами 3.3 та 3.4. договору передбачено, що постачальник поставляє товар на умовах EXW (франко склад постачальника): Україна, Донецька область, м. Костянтинівка, бул. Космонавтів, буд 10-А.; покупець за свій рахунок укладає договір перевезення.
Розрахунки між сторонами здійснені у безготівковій формі згідно платіжного доручення №104 від 25.01.2018 року на суму 595649,96 грн.
Так, контролюючим органом встановлено, що ТОВ ПРОДУКТ ГРУП зареєстровано в ГУ ДФС у Чернівецькій області, вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, стан 0 основний платник, основні засоби - відсутня інформація, остання декларація подана підприємством 17.04.2018 року (за січень 2018 року), з лютого 2018 року підприємство не звітує до органів ДФС.
З акту перевірки відомо, що згідно проведеного аналізу інформаційних баз ДФС України, ТОВ ПРОДУКТ ГРУП не є виробником товару, реалізованого позивачу.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ ПРОДУКТ ГРУП встановлено, що останній здійснює придбання великої кількості ТМЦ, які мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ ПРОДУКТ ГРУП.
Також, за результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ ПРОДУКТ ГРУП по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій по руху товару, які реалізовані ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ у грудні 2017 року встановлена відсутність джерела законного ведення в обіг та реального задекларованого виробництва та постачання товарів.
Отже, відповідач, здійснивши перевірку дійшов висновку, що ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій та складено документи, заявлені ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ як первинні, всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.
Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у позовній заяві, та з системного аналізу акту перевірки і наданих до матеріалів справи документів, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Суд погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, та вважає, що надані позивачем первинні документи не дають можливості встановити реальність відображених у податковому обліку та розглянутих вище господарських операцій з зазначеними контрагентам, що дає підстави дійти висновку про їх сумнівність.
Суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки та всі вищевикладені факти свідчать про формальний підхід до оформлення первинних документів по вказаним операціям та відповідно про їх юридичну дефектність.
Відповідно до частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством; платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу; у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
На підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки (пункт 58.1 статті 58 ПК України).
Встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, видані контрагентами, діяльність яких мала ознаки сумнівної, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів.
Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Суд звертає увагу, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість).
Суд критично оцінює посилання представника позивача на судові рішення Верховного Суду, оскільки вони винесені за наявності інших фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, у задоволенні позову ТОВ ВКП ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ЗАВОД МОСТОВИХ МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ належить відмовити в повному обсязі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 09 жовтня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Бондар М.В. у відпустці.

Суддя М.В. Бондар