Справа № 120/269/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/269/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

08 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Козятинської міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (рішення ухвалено суддею Комар П.А. у м.Вінниця, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання рішення протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Козятинської міської ради Вінницької області, в якому просила :

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради від 21.01.2019 №19-к про переміщення ОСОБА_1 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій на посаду спеціаліста 1-ї категорії;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради №236-К від 14.12.2018 "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Козятинську міську раду винести розпорядження про встановлення ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50% відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» та від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»;

- визнати протиправним та скасувати рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 «Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208 «Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради від 20.05.2016», в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури однієї штатної одиниці спеціаліста 1-ї категорії;

- стягнути з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 75 000,00 грн., завдану порушенням її трудових прав (неправомірна догана, неправомірне звільнення, неправомірне переміщення та інші порушення трудових прав, вказані в позові).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 у справі №802/933/18-а, яке змінено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018, її адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Козятинської міської ради від 29.08.2017 за №133-к про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру з 31.08.2017. Поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру Козятинської міської ради. Стягнуто з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2017 по 03.07.2018 в сумі 57930,08 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів). Рішення суду звернено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць, а саме, 5848,65 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів).

Це рішення відповідач виконав лише 16.11.2018 шляхом прийняття міським головою розпорядження №203-К про поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру. Позивач стверджує, що відповідач не забезпечив її робочим місцем, не визначив її посадові обов`язки, надав для ознайомлення та підписання посадову інструкцію, якою значно розширено коло її посадових обов`язків.

Окрім того, розпорядженням міського голови №205-К від 16.11.2018 року позивачу, як спеціалісту 1-ї категорії управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру встановлено надбавку за високі досягнення у праці в розмірі нуля відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг службовців органів місцевого самоврядування та вислугу років з 16.11.2018 по 31.12.2018 включно. А розпорядженням №236-К від 14.12.2018 Козятинської міської ради позивачу, як спеціалісту 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури встановлено надбавку у розмірі нуля відсотків з 14.12.2018 по 31.12.2018 включно.

В подальшому, рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області №1279-VII від 14.12.2018 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №802/933/18-а виведено із штатного розпису у відділі державного архітектурно-будівельного контролю посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу 1 штатна одиниця та введено посаду спеціаліста 1-ї категорії у відділ містобудування та архітектури.

Рішенням цієї ж сесії міської ради за №1280-VII виведено із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця та введено з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця.

21.01.2019 року відповідачем видано розпорядження №19-К про переміщення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій та встановлено надбавку у розмірі нуля відсотків з 21.01.2019 по 31.12.2019 включно.

Крім того, позивач покликається на те, що в зв`язку з неправомірною поведінкою посадових осіб відповідача вона зазнала нервових потрясінь, декілька разів у неї діагностовано гіпертонічний криз (зокрема - 14.12.2018, за обставин, коли представники відповідача намагалися вручити повідомлення про переміщення), що підтверджується листками непрацездатності та витягом з епікризу. Вдруге гіпертонічний криз у позивача діагностовано 09.01.2019, який спричинено відмовою відповідача задовольнити заяву позивача про надання щорічної відпустки з підстав погіршення стану здоров`я. В цей день позивач була доставлена до лікарні каретою швидкої допомоги та знаходилася на лікуванні з 09.01.2019 по 18.01.2019. Також, позивач зазначає, що керівництвом Козятинської міської ради порушено її права на відпустку, за реалізацією якого вона зверталась в серпні та вересні 2018 року. Необхідність надання відпустки саме у зазначений період мотивовано тяжкою хворобою матері позивача, яка потребувала належного стороннього догляду, та 22.10.2018 померла. Внаслідок неправомірної відмови керівництва відповідача в наданні відпустки, позивач отримала сильні душевні переживання, оскільки не могла здійснити належний догляд за невиліковно хворою матір`ю. З огляду на це просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 75000 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував розпорядження Козятинської міської ради від 21.01.2019 №19-к про переміщення ОСОБА_1 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій на посаду спеціаліста 1-ї категорії.

Визнав протиправним та скасував розпорядження Козятинської міської ради від 14.12.2018 №236-К "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 ".

Зобов`язав Козятинську міську раду розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 "Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Визнав протиправним та скасував рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208-VII "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради" від 20.05.2016" в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-категорії - 1 штатної одиниці.

Стягнув з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Козятинська міська рада не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи просить скасувати судове рішення з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 розпорядженням голови Козятинської міської ради №52-К від 31.05.2010 з 01.06.2010 призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування та архітектури міської ради.

07.04.2017 відповідно до пункту 1.3 рішення сесії 7 скликання Козятинської міською радою Вінницької області №602VII ліквідовано управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру у кількості 2 одиниць.

29.08.2017 розпорядженням Козятинського міського голови за №133-К від 29.08.2017 ОСОБА_1 увільнена з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Розпорядженням міської ради №608-р. від 01.09.2017 р. внесено зміни до штатного розпису та виведено посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру, яку обіймала ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням про звільнення ОСОБА_1 звернулася до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 у справі №802/933/18-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Козятинської міської ради від 29.08.2017 за №133-к про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру з 31.08.2017. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Козятинської міської ради. Стягнуто з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1.09.2017 по 3.07.2018 в сумі 57930,08 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів). Рішення суду звернено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, а саме, 5848,65 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 змінено: поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судом апеляційної встановлено, що рішення суду першої інстанції від 03.07.2018 у справі №802/933/18-а відповідач виконав, видавши розпорядження за №140-К від 06.07.2018 року, яким допустив ОСОБА_1 до роботи на посаді головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю (копію розпорядження долучено до матеріалів справи).

Розпорядженням Козятинської міської ради Вінницької області від 16.11.2019 №203-К на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі №802/933/18-а про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру.

Таким чином, 16.11.2019 року відповідачем на виконання судових рішень позивача поновлено на посаді, яку вона обіймала до звільнення, порушені права позивача відновлено.

Розпорядженням №234-К від 14.12.2018 року відповідач в зв`язку зі створенням замість управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру відділу містобудування та архітектури перевів ОСОБА_1 з 14.12.2018 року з посади спеціаліста першої категорії управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури. З цим розпорядженням позивача було ознайомлено лише 08.01.2019 року, про що останньою вчинено запис на вказаному розпорядженні.

Вказане розпорядження позивач не оскаржує, тому колегія суддів не входить в обговорення питання щодо його відповідності нормам Закону.

Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що Козятинською міською радою Вінницької області прийнято розпорядження №796-р від 11.12.2018 "Про скликання та порядок підготовки 31 (позачергової) сесії міської ради 7 скликання" на 14 грудня 2018 року о 10:00 годині в залі засідань міської ради.

На цій сесії міської ради прийнято рішення №1279-VII, відповідно до пункт 1.2 якого з метою приведення у відповідність структури апарату виконавчого комітету Козятинської міської ради із рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №802/933/18-а вирішено: "вивести із штатного розпису у відділі державного архітектурно-будівельного контролю посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу 1 штатна одиниця та ввести посаду спеціаліста 1-ї категорії у відділ містобудування та архітектури".

Рішенням цієї ж сесії Козятинської міської №1280-VII виведено із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця та введено з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця.

Вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208 "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради від 20.05.2016", в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури однієї штатної одиниці спеціаліста 1-ї категорії вмотивовано тим, що відповідач порушив права позивача, оскільки вчинив дії, які унеможливлюють виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, а також тим, що проект вказаного рішення відповідачем, на переконання позивача, не було включено до порядку денного позачергової сесії міської ради, на сесії не розглядалось та не проводилось голосування щодо цього проекту рішення.

Задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні оскаржуваного рішення відповідач допустив порушення процедури скликання сесії та процедури розгляду питання про виведення із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посади спеціаліста 1-категорії 1 штатна одиниця та введення з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-категорії 1 штатна одиниця, відтак, суд дійшов висновку, що спірне рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами.

До виключних повноважень міської ради ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" віднесено, серед іншого, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання ( п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону).

Порядок та підстави скликання сесії ради визначені у статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до частин четвертої, п`ятої якої, наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Разом з тим, предметом оскарження в цій справі є рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208 "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради від 20.05.2016", в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури однієї штатної одиниці спеціаліста 1-ї категорії, оскільки, на переконання позивача, ухвалення такого рішення унеможливлює виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що на момент ухвалення радою оскаржуваного рішення позивач на виконання судових рішень уже була поновлена на посаді, з якої відповідач її незаконно звільнив.

Станом на день внесення на розгляд сесії спірного проекту рішення позивач обіймала посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру.

Як уже зазначалось, лише 14.12.2018 року розпорядженням міського голови за №234-К позивач переведена з посади спеціаліста першої категорії управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури. Проте, це розпорядження позивач не оскаржує.

Таким чином, без встановлення обставин щодо правомірності прийняття відповідачем розпорядження за №234-К про переведення позивача з посади спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури, яке не є предметом спору в цій справі, відсутні підстави для висновку щодо поширення на позивача ухвалених на позачерговій сесії міської ради рішень щодо внесення змін до структури виконавчих органів ради.

Колегія суддів зазначає, що співвідношення обставин цієї справи з правовим регулюванням спірних правовідносин свідчить про те, що вирішення відповідачем питань, віднесених законом до виключної компетенції сесії міської ради, як і дотримання процедури щодо скликання позачергової сесії та включення до її порядку денного питання про зміни у структурі її виконавчих органів, не обмежують прав позивача та самі по собі не породжують для позивача виникнення прав та обов`язків. Тобто, внесення на розгляд сесії міської ради питання щодо зміни структури виконавчих органів ради віднесено законом до виключної компетенції міської ради, а тому скасування прийнятого сесією рішення з огляду на порушення прав позивача в ході його подальшої реалізації є помилковим.

Перевірці на відповідність закону підлягають подальші дії відповідача щодо реалізації прийнятих на позачерговій сесії ради рішень та правомірність їх застосування щодо позивача, дотримання приписів закону щодо подальшого переміщення позивача на посаду в інший відділ, можливість залишення її на попередній посаді, наявність гарантій, передбачених трудовим законодавством та можливість їх врахування, тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що в цій частині вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Козятинської міської ради від 21.01.2019 №19-к про переміщення ОСОБА_1 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій на посаду спеціаліста 1-ї категорії.

Зі змісту вказаного розпорядження видно, що ОСОБА_1 21.01.2019 переміщено з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій, на підставі ч. 2 ст. 32 КЗпП України, рішення 31 сесії 7 скликання Козятинської міської ради (позачергової) від 14.12.2018 №1280-VII.

Пунктом 2 вказаного розпорядження встановлено позивачу з 21.01.2019 по 31.12.2019 включно надбавку за високі досягнення у праці у розмірі нуля відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг службовців органів місцевого самоврядування та вислугу років.

Згідно зі статтею 2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) або з фізичною особою.

При цьому працівник бере на себе зобов`язання виконувати роботу, визначену трудовим договором (ст. 21 КЗпП).

Відповідно до положень статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір з працівником укладається, як правило, в письмовій формі, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

В силу приписів статті 31 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Таким чином, без згоди працівника останній може бути переміщений в інший структурний підрозділ, або ж йому може бути доручено іншу роботу лише в межах здобутої ним спеціальності, з урахуванням його кваліфікації чи посади, яка була обумовлена трудовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

Крім того, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Як встановлено судами та вбачається з наявної у справі копії диплома позивача, ОСОБА_1 у 1981 році закінчила Вінницький технікум залізничного транспорту за спеціальністю промислове та цивільне будівництво, з 01.06.2010 обіймала посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування та архітектури міської ради. Доказів щодо того, що переміщення позивача на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій було вчинено в межах спеціальності та кваліфікації позивача, а відтак, не потребувало її згоди, відповідач не надав як суду першої так і апеляційної інстанції. Натомість представник відповідача суду першої інстанції пояснив, що на момент винесення оскаржуваного розпорядження органом місцевого самоврядування не було розроблено посадову інструкцію спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій.

Згідно Положення про відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій Козятинської міської ради основним завданням Відділу є забезпечення виконання власних (самоврядних) повноважень органів місцевого самоврядування, а також делегованих повноважень органів виконавчої влади, передбачених чинним законодавством, у галузі соціально-економічного розвитку міста, зовнішніх зв`язків, впровадження прогресивних методів та засобів управління містом, використання його майна та ресурсів. Будь-яких переконливих доказів щодо того, що позивач в силу здобутої професії та кваліфікації, без визначення її посадових обов`язків могла обіймати посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки відповідач не навів.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що доводи відповідача щодо дотримання останнім приписів ст.32 КЗпП України при переміщенні ОСОБА_1 на вказану вище посаду не заслуговують на увагу.

Відповідачем також не надано суду будь-яких доказів щодо того, чи вирішувалось питання можливості залишення позивача на попередній посаді, необхідність переведення саме позивача на посаду у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій.

Суд першої інстанції правильно вказав, що заборона власнику або уповноваженому ним органу в односторонньому порядку змінювати укладений з працівником трудовий договір є одним із способів забезпечення права громадян на вільний вибір діяльності, що унеможливлює примусову працю, заборонену статтею 43 Конституції України.

Не дотримавшись наведених вище приписів Закону, відповідач порушив права позивача, тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимоги в цій частині.

Щодо правомірності розпорядження Козятинської міської ради №236-К від 14.12.2018 "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 " та наявності підстав зобов`язати Козятинську міську раду винести розпорядження про встановлення ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50% відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» та від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова № 268) умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Відповідно до п.п. «в» п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керівникам органів місцевого самоврядування надано право у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

Абзацом 4 цього ж пункту визначено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни ця надбавка скасовується або її розмір зменшується.

Таким чином, наведеними нормативними актами врегульовано порядок призначення надбавки, а також визначено за наявності яких умов надбавка може бути скасована або розмір її зменшено. Міським головою надбавка за високі досягнення у праці позивачці встановлена на рівні 50% відповідно до розпорядження №52-К від 31.05.2010 року.

Зменшення її розміру можливе у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

Встановлено, що поновивши позивача на посаді на виконання судового рішення, відповідач не поновив її право на отримання надбавки в розмірі, який було встановлено до звільнення. При цьому спірним розпорядженням за №236-К від 14.12.2018 відповідач не мотивував у зв`язку з чим розмір надбавки зменшується. Разом з тим, як зазначалось вище, зменшення розміру надбавки за високі досягнення у праці є можливим лише за умови несвоєчасного виконання працівником завдань, погіршення якості його роботи і порушення ним трудової дисципліни.

Доказів щодо допущення позивачем несвоєчасного виконання покладених на неї завдань, погіршення якості роботи, порушень трудової дисципліни з моменту реалізації розпорядження за №140-К від 06.07.2018 року, яким відповідач на виконання судового рішення допустив ОСОБА_1 до роботи на посаді головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю, матеріали справи не містять.

Також в ході розгляду даної справи не встановлено, а відповідачем не повідомлено жодних інших об`єктивних факторів, які б давали підстави для визначення позивачу надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 0% замість 50%.

Відтак, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування розпорядження №236-К від 14.12.2018.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав, що винесення розпорядження про встановлення надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50% віднесено до виключної компетенції відповідача. Тому адміністративний суд не може підміняти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Отже, суд першої інстанції, з висновкам якого погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50% відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» та від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». При цьому, колегія суддів вважає, що питання встановлення вказаної надбавки підлягає вирішенню відповідачам за увесь період часу, з якого позивача поновлено на посаді, з урахуванням висновків Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладених у постанові суду від 15.11.2018 року у справі №802/933/18-а. Таким чином рішення суду першої інстанції належить в цій частині змінити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 75000,00 грн., завдану порушенням її трудових прав, колегія суддів зазначає таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, приписами ч.ч 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України де передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дану частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача, йому нанесено моральні збитки.

З урахуванням обставин справи, наявних у справі письмових доказів факт заподіяння моральної шкоди позивачем доведено, позивачем зазначено в чому саме полягають моральні страждання, їх характер та тривалість, з яких міркувань останній виходив визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, з урахуванням тривалості допущення відповідачем порушення прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Козятинської міської ради Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання рішення протиправним та скасування рішень - скасувати в частині задоволення позовних щодо визнання протиправним та скасування рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208-VII "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради" від 20.05.2016" в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-категорії - 1 штатної одиниці.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208-VII "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради" від 20.05.2016" в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посади спеціаліста 1-категорії - 1 штатної одиниці - відмовити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року змінити, виклавши в такій редакції:

"Зобов`язати Козятинську міську раду розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 "Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" з моменту поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-категорії Управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру, з урахуванням висновків Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладених у постанові суду від 15 листопада 2018 року у справі № 802/933/18-а."

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.