Справа № 160/9809/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Справа № 160/9809/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Першого Приморського відділу ДВС м.Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
08.10.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС м.Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області, в якому позивач просить: визнати неправомірними дії Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, які виявилися у винесенні повідомлення від 10.09.2019р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019р.; зобов`язати Перший Приморський відділ ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрити виконавче провадження по рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Дніпро від 20.09.2018р. у справі за № 804/5443/17, про що винести постанову, направити копію постанови стягувачу і виконати дане рішення суду.
В обґрунтування позову зазначено, що дії відповідача виявилися у винесенні повідомлення від 10.09.2019р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019р. є неправомірними, оскільки повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів. У разі відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних, у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019р. у справі відкрито провадження провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін з 18.10.2019р. та зобов`язано відповідача надати до суду відзив на позовну заяву та всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до 18.10.2019р.
Відповідач отримав вищезазначену ухвалу суду 09.10.2019р., проте, відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Відповідно до ч.4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Таким чином, з огляду на строки та прядок розгляду подібних справ та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, ігноруючи вимоги суду, відзиву до суду не надіслав, суд вирішив розглядати дану справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018р. по справі № 804/5443/17, адміністративний позов ОСОБА_1 до Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_1 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 , Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення грошових коштів, поновлення на посаді - задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 щодо не вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання майор на підставах визначених законодавством; зобов`язано Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 вчинити дії щодо розгляду питання про присвоєння ОСОБА_1 військового звання майор відповідно до норм законодавства; визнано протиправною бездіяльність Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_1 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 та Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 , щодо не вчинення дій по укладанню із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби, у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України; зобов`язано Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_1 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 та Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладання із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби, у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України; визнано протиправним та скасувано Наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 № 291 «Про призначення службового розслідування від 10.03.2017р.»; визнано протиправним та скасувано наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017р.; визнано протиправним та скасувано наказ Командира в/ч НОМЕР_2 (в/ч пп НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_3 № 411 «Про призначення розслідування від 11.04.2017р.»; визнано протиправним та скасувано наказ Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_1 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.
Також, судом встановлено, що відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. судом виправлено описку в резолютивній частині постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 у вказаній справі, а саме - замість «Визнати протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_1 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.», виправлено «Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обовязки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 полковника Шевчука № 119 від 02.08.2017р. про увільнення ОСОБА_1 від посади з 27.03.2017р. і зарахування в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
На підставі вищезазначеного рішення суду, 27.08.2019 р. позивачем було подано до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області заяву про примусове виконання рішення суду з доданими до заяви оригіналами виконавчого листа.
Проте, відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 10.09.2019р.,головним державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Гречиною О.С. 10.09.2019р. було відмовлено позивачу у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у зв`язку з тим, що у виконавчому документі була відсутня дата народження боржника.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон України № 1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ст. 2 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права;) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Так, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Суд звертає увагу, що відповідно до наданої відповіді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2019р. на заяву позивача від 06.07.2019р. зазначено, що виготовлені судом виконавчі листи по справі № 804/5443/17 відповідають формі та змісту, встановлених законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до Першого Приморського відділу ДВС м.Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області із заявою про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року надав виконавчий лист, який відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом з вимогою немайнового характеру, що містить зобов`язання, яке необхідно вчинити боржнику, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обовязки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 полковника Шевчука № 119 від 02.08.2017р. про увільнення ОСОБА_1 від посади з 27.03.2017р. і зарахування в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Однак, виконавчий документ був повернутий позивачу, у зв`язку із відсутністю зазначення в ньому дати народження боржника.
Проте, суд вважає, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, з огляду на наступне.
Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства,зокрема, є обов`язковість рішень суду.
Згідно з ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати народження не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.
Крім того, суд звертає увагу на те, що виконавчий лист містить вимогу немайнового характеру, чітке визначення дій, які слід вчинити боржнику та місце його знаходження, а тому у державного виконавця не було передбачених чинним законодавством підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та для направлення стягувачу відповідного повідомлення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, які виразились у винесенні повідомлення від 10.09.2019р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019р. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрити виконавче провадження по рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду м. Дніпро від 20.09.2018р. у справі за № 804/5443/17, про що винести постанову, направити копію постанови стягувачу і виконати дане рішення суду, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, у заявлений позивачем спосіб, так як суд не може підміняти орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, оскільки такі повноваження є дискреційними, у звязку з чим, суд доходить висновку, що такі вимоги підлягають задоволення шляхом зобов`язання Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області повторно розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24 травня 2019 року по справі № 804/5443/17 та прийняти відповідне рішення з урахуванням наведених у даному рішенні суду висновків.
Суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Враховуючи вищевказане та те, що діючим законодавством встановлена процедура примусового виконання рішення, при цьому, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів, а отже, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243-246, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
Визнати протиправними дії Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, які виявилися у винесенні повідомлення від 10.09.2019р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019р.
Зобов`язати Перший Приморський відділ ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області повторно розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24 травня 2019 року по справі № 804/5443/17 та прийняти відповідне рішення з урахуванням наведених у даному рішенні суду висновків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв