Справа № 803/1898/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

Київ

справа № 803/1898/13-а

адміністративне провадження № К/9901/9114/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуЛуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області
на постановуВолинського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 (суддя - Сорока Ю.Ю.)
та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 (колегія суддів: Большакова О.О., Глушко І.В., Макарик В.Я.)
у справі №803/1898/13-а (876/1435/14)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка»
доЛуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (далі - Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21 травня 2013 року та № від 16.07.2013.

Обґрунтовуючи позов вказав, що господарські операції на підставі яких відповідач відкоригував йому податкові зобов`язання, а саме між ТОВ «Агротехніка» та ФОП ОСОБА_1 та ПП «Євромаш» фактично були здійснені, спричинили реальні зміни майнового стану сторін і були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а товар був придбаний з метою його використання в господарській діяльності.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № від 21.05.2013 та № від 16.07.2013, у зв`язку із тим, що висновки відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є безпідставними, адже позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставки товару відбулися, товар використано в межах господарської діяльності Товариства. При цьому суд першої інстанції зауважує, що по суті визначені порушення позивачем вимог податкового законодавства були взяті з податкової звітності його контрагентів, які в цей період не декларували таких зобов`язань з ним, за що останній не може нести відповідальність.

Суд апеляційної інстанції постановою від 22.01.2015 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову, якою позов Товариства задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № від 21.05.2013 в частині зменшення заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2013 року в сумі 938390 (дев`ятсот тридцять вісім тисяч триста дев`яносто) гривень основного платежу та 469195 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень - штрафні (фінансові) санкції. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2013. У решті позову відмовив.

Зокрема, суд апеляційної інстанції погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зроблених за наслідками вирішення спору по коригуванню позивачу податкових зобов`язань господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 та ПП «Євромаш» зазначив, що до складу одного із податкових повідомлень-рішень включено суму коштів, які нараховані за наслідками невірного відображення в податковій звітності позивача господарських правовідносин із ТОВ «Метал Холдінг Львів» на суму 126 грн. Це коригування у податковому кредиті січня 2013 року Товариством помилково проведено в сторону збільшення, чим завищено податковий кредит у звітному періоді на 126 грн., що не досліджувалось судом першої інстанції та не заперечується позивачем.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, та відмовити в задоволені позову. Вказується на те, що суди попередніх інстанцій не надали правового значення змісту господарських операцій, які мали місце між позивачем та ФОП ОСОБА_1 та ПП «Євромаш», тоді як дослідивши такі, слід зауважити, що вони у відповідності до положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) не обкладаються податковими зобов`язаннями, що стало підставою для коригування такими контрагентами показників своїх податкових звітностей.

Відзиву від позивача на вказану касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходило.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи й правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що працівниками Луцької ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за січень 2013 року, на підставі якої винесено акт №2527/15.3/21750952 від 24.04.2013.

В ході перевірки встановлено, що TOB «Агротехніка» до податкового кредиту січня 2013 року включило суму ПДВ з контрагентом ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 5207527,06 грн., в т.ч. ПДВ - 867921,18 грн. по податкових накладних виписаних: у вересні 2012 року в т.ч. ПДВ - 686487,67 грн., у жовтні 2012 року в т.ч. ПДВ - 181433, 50 грн. Контрагентом у зазначених періодах було поставлено на TOB «Агротехніка» соняшник, який використовується для виробництва олії соняшникової та пелетів з лузги соняшника.

Вищевказані податкові накладні виписані у вересні 2012 року на загальну суму 686 487,67 грн. були попередньо включені до податкового кредиту вересня 2012 року та поданим уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у листопаді 2012 року самостійно зняті платником з податкового кредиту відповідного звітного періоду. Вищевказані податкові накладні виписані у жовтні 2012 року на загальну суму 181 433,50 грн. були попередньо включені до податкового кредиту жовтня 2012 року та поданим уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у листопаді 2012 року самостійно зняті платником з податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Згідно системи «Автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» встановлено, що у Товариства з контрагентом ФОП ОСОБА_1 наявні розбіжності по завищенню податкового кредиту у вересні 2012 року на загальну суму 686 487,68 грн. та у жовтні 2012 року на загальну суму 181 433,50 грн. Вказані розбіжності виникли у зв`язку із тим, що контрагентом ФОП ОСОБА_1 суми податкових зобов`язань за вересень 2012 року в розмірі 686487,68 грн. та за жовтень 2012 року в розмірі 181433,50 грн. самостійно зняті у відповідних періодах.

Враховуючи вищевикладене, Луцька ОДПІ дійшла висновку, що Товариство у січні 2013 року не мало права на податковий кредит сформований по контрагенту ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 867 921,18 грн.

Перевіркою встановлено, що до податкового кредиту січня 2013 року включено 136344,11 грн. на підставі накладних, виписаних контрагентом ПП «Євромаш». За результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності Товариства, а саме: завищення податкового кредиту по контрагенту ПП «Євромаш» за січень 2013 року в сумі 136 344,11 грн.. Розбіжність виникла у зв`язку з тим, що ПП «Євромаш» не задекларовано суму податкових зобов`язань в розмірі 136 344,11 грн. у податковій декларації з податку на додану вартість у відповідному звітному періоді. Також встановлено, що платник розпочинаючи із січня 2012 року не подає звітності з податку на додану вартість та станом на 16.11.2012 року свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано, у зв`язку із неподанням декларацій з податку на додану вартість. Враховуючи вищевикладене, податковий орган дійшов висновку, що Товариство у січні 2013 року не мало права на податковий кредит сформований по контрагенту ПП «Євромаш» на загальну суму 136 344,11 грн.

Також перевіркою встановлено, що до податкового кредиту січня 2013 року позивачем безпідставно включено 126 гривень- розрахунок коригування до податкової накладної від 23.11.2012 №967 по ТОВ «Метал Холдінг Львів» у сторону зменшення податку на додану вартість у зв`язку з поверненням коштів на поставку товару. Це коригування у податковому кредиті січня 2013 року товариством помилково проведено у сторону збільшення.

У зв`язку з чим, в акті перевірки №2527/15.3/21750952 від 24.04.2013 Луцькою ОДПІ зроблено висновок про порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 та абз. «а» п. 200.4 ст. 200 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого Товариством завищено суму податкового кредиту за січень 2013 року на загальну суму 1004392 грн. та занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за січень 2013 року на 1004392 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленої на рахунок платника у банку у січні 2013 року в сумі 938516 грн.

На підставі акту перевірки, Луцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення № від 21.05.2013, згідно якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на 938516 грн. та застосовано штрафні-фінансові санкції в розмірі 469258 грн. та № від 21.05.2013 року, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1506588 грн.

23.05.2013 вищезазначені податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ були оскаржені до ДПС у Волинській області.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Волинській області №728/10/10.2-06 від 11.07.2013 року скарга позивача була задоволена частково, а саме: податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 21.05.2013 № про зменшення заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість за січень 2013 року на 938516 грн. і застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 469258 грн. залишено без змін; податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 21.05.2013 № про визначення грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 1506588 грн. скасовано повністю та прийнято нове податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2013, яким TOB «Агротехніка» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 65876 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, які залишені без змін ДПС у Волинській області, позивач звернувся до суду, який відновив його право в названій в цій постанові частині.

Разом з тим, касаційний суд вважає висновки суду апеляційної інстанції про незаконність зазначеного рішення передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак таке судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Щодо висновку про незаконність рішення відповідача, яким позивачу зменшено суми коштів до бюджетного відшкодування та як наслідок відкориговано суму від`ємного значення з ПДВ, суди попередніх інстанцій аналізували приписи ПК України та України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV в частині реальності та товарності господарських операції з ФОП ОСОБА_1 та ПП «Євромаш».

Так, згідно з пунктом 15 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001-1008 згідно з УКТ ЗЕД ( 2371а-14 ) та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД ( 2371а-14 ), крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

За правилами пунктів 198.4, 198.5 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Якщо у подальшому такі товари/послуги, основні виробничі засоби фактично використовуються в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні виробничі засоби вважаються проданими у податковому періоді, на який припадає таке використання, у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, основними виробничими засобами.

Утім, вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

В порушення наведених процесуальних приписів у ході вирішення даного спору судами не досліджено походження товару, що виступав предметом розглядуваних поставок сільськогосподарської продукції, не перевірено факту придбання цього товару позивачем у заявлених обсягах саме в сільськогосподарських виробників, що виключає можливість оцінки судом податкових наслідків розглядуваних операцій. Фактично суди оцінювали обставини щодо реальності/товарності поставки позивачу від ФОП ОСОБА_1 та ПП «Євромаш» переробленої/непереробленої сільськогосподарської продукції, тоді як для оцінки податкових наслідків операцій відповідно до пункту 15 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вирішальне значення має власне об`єктивність походження зернових та технічних культур, які є предметом подальших операцій.

В сукупності з цим, судам важливо ретельно перевірити доводи податкового органу про самостійне коригування ФОП ОСОБА_1 сум податкових зобов`язань за вересень 2012 року в розмірі 686487,68 грн. та за жовтень 2012 року в розмірі 181433,50 грн., яке можливо пов`язане саме з застосуванням пункту 15 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи дану справу не надали дійного правового значення вказаним обставинам. При цьому, важливо зазначити, що власне відповідні обставини кореспондуються із порушеннями, які були виявлені відповідачем в акті перевірки, про що доводить Суду відповідач в касаційній скарзі, що не може бути перевірено Судом касаційної інстанції. Отже, на думку Верховного Суду, суди не вірно визначились із предметом спірних правовідносин, не надали повної оцінки акту податкової перевірки, складеного за наслідками проведеної відповідачем відносно позивача.

Зазначене підтверджує, що суди розглянувши спірні правовідносини, допустили порушення вимог процесуального права, так як виконано завдань адміністративного судочинства.

Згідно з частинами першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 11 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій), суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до частин першої та другої статті 69 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною четвертою статті 71 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Враховуючи положення наведених норм, Верховний Суд вважає, що судами попередніх інстанцій, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано ані у відповідача, ані у позивача доказів, які можуть підтвердити або спростувати обставини, які слугували підставами для прийняття спірного рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи наведене Суд приходить до висновку, що суди допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити частково.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 скасувати, справу направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду