Справа № 140/2448/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2448/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.07.2019 № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (а.с. 1). Ухвалою суду від 05.09.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку податкового органу як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат) з серпня 2017 року. 03.08.2019 позивачем отримано оскаржуване рішення, яким до нього застосовано санкцію, передбачену пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) за період з 20.04.2018 по 22.10.2018 в розмірі 2321,10 грн. Позивач зазначає, що термін сплати ЄСВ за 1 та 2 квартали 2018 року ним дійсно було пропущено, оскільки фактично сплачено ЄСВ за вказаний період 14.08.2019. Щодо сплати ЄСВ за 3 квартал 2018 року, то зазначає, що ЄСВ за 3 квартал ним сплачено з дотриманням строку встановленого пунктом 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: 20.10.2018, що підтверджується квитанцією про сплату. Разом з тим, зазначає, що розмір санкції у рішенні не відповідає фактичному її розміру. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що в порушення статей 6, 7, 9 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачем несвоєчасно сплачено ЄСВ за 2017 рік та 1-3 квартали 2018 року, у зв`язку з чим згідно з оскаржуваним рішенням було застосовано штрафні санкції в розмірі 20% своєчасно несплачених сум та пеню в розмірі 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Факт несвоєчасної сплати ЄСВ за 1-2 квартали 2018 позивачем не заперечується. Крім цього, за 3 квартал 2018 року позивачем також порушено строк сплати ЄСВ, оскільки відповідно до поданої квитанції датою валютування платежу зазначено 22.10.2018. Вказує на те, що зобов`язання зі сплати ЄСВ вважаються виконаними з дня зарахування сплачених коштів на казначейський рахунок. Водночас зазначає, що заборгованість зі сплати ЄСВ погашається в порядку календарної черговості виникнення боргу, відповідно кошти сплачені позивачем зараховувались для погашення заборгованості.

Враховуючи наведене просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач у відповіді на відзив, твердження представника відповідача, наведені у відзиві вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам податкового законодавства.

Представник відповідача у запереченні проти відповіді на відзив твердження позивача вважає безпідставними, з аналогічних підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01.07.2019 ГУ ДФС у Волинській області на підставі частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.07.2019 № , згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 1965,63 грн. за період з 20.04.2018 по 22.10.2018 та нараховано пеню в розмірі 346,47 грн., а всього в сумі 2312,10 грн.

Відповідно до квитанцій від 14.08.2018 № 0.0.4.1 ОСОБА_1 сплатив ЄСВ за січень-червень 2018 року в сумі 4915,00 грн. та від 20.10.2018 № 0.0..1 за 3 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. Датою оплати в даній квитанції зазначено 20.10.2018, а датою валютування - 22.10.2018.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із частиною сьомою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 2 частини десятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Згідно з пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною десятою статті 25 цього ж Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останнім 14.08.2018 було сплачено єдиний внесок за 1 та 2 квартали 2018 року в сумі 4915,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою ЄСВ до позивача була застосована штрафна санкція за 1 квартал 2018 року в сумі 491,44 грн. (20% від несвоєчасно сплаченої суми) та пеня в сумі 255,55 грн. (за період з 03.05.2018 по 14.08.2018) та за 2 квартал 2018 року в сумі 491,44 грн. (20% від несвоєчасно сплаченої суми) та пеня в сумі 63,89 грн. (за період з 20.07.2018 по 14.08.2018).

Факт несвоєчасної сплати ЄСВ за 1-2 квартали 2018 року позивачем не оспорюється.

Щодо сплати ЄСВ позивачем за 3 квартал 2018 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до квитанції від 20.10.2018 № 0.0..1 позивачем сплачено за 3 квартал 2018 року ЄСВ в сумі 2457,18 грн. Датою оплати в даній квитанції зазначено 20.10.2018, а датою валютування - 22.10.2018.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що порушення встановлених Законом строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені. При цьому, у разі сплати єдиного внеску готівкою - днем сплати єдиного внеску вважається день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі, незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

На думку суду, дата поступлення коштів на рахунок органу доходів і зборів не може вважатися датою сплати ЄСВ.

Враховуючи те, що позивачем 20.10.2018 сплачено ЄСВ за третій квартал 2018 року, тому суд приходить до висновку, що така сплата відбулася вчасно та в межах граничного строку його сплати встановленого частиною восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в даному випадку є спеціальними у застосуванні до даних правовідносин.

Таким чином відповідачем протиправно застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за 3 квартал 2018 року в розмірі 491,31 грн. та нараховано пеню в сумі 7,37 грн.

Що стосується застосування інших сум санкцій і нарахування пені згідно з оскаржуваним рішенням, то вони застосовані відповідачем правомірно, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 за І квартал 2018 року - нараховано в результаті самостійно обчисленої суми грошового зобов`язання в розмірі 2457,18 грн. за декларацією №10151367 від 19.04.2018, термін сплати до 20.04.2018.

Відповідно до вимог частини 8 статті 9 Закону (в редакції до 01.01.2018) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, тобто особи, які займаються незалежною професійною діяльністю, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Відповідно ОСОБА_1 27.04.2018 було сплачено 4224,00 грн. як грошове зобов`язання з єдиного внеску за 2017 рік, термін сплати до 02.05.2018.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Отже, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тобто, на момент сплати позивачем 27.04.2018 суми ЄСВ в розмірі 4224,00 грн. у нього вже була наявна заборгованість за 1 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.

Відповідно кошти, сплачені позивачем, були зараховані для погашення заборгованості за 1 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. з терміном сплати - до 20.04.2018, тобто такого, що передував терміну сплати за зобов`язаннями зі сплати єдиного внеску за 2017 рік (термін - 02.05.2018).

Таким чином, при фактичній сплаті 27.04.2018 ЄСВ за 1 квартал 2018 року була застосована штрафна санкція в сумі 491,44 грн. (20% від несвоєчасно сплаченої суми) та пеня в сумі 19,66 грн. (за період з 20.04.2018 по 27.04.2018).

Разом з тим, за 2017 рік - нараховано в результаті самостійно обчисленої суми грошового зобов`язання в розмірі 4224,00 грн., з терміном сплати 02.05.2018.

З врахуванням наявної переплати в сумі 1766,82 грн., залишилась непогашеною сума заборгованості по сплаті ЄСВ за 2017 року в сумі 2457,18 грн.

Відтак, при фактичній сплаті позивачем 14.08.2018 ЄСВ в сумі 2457,18 грн. була застосована штрафна санкція в сумі 491,44 грн. (20% від несвоєчасно сплаченої суми) та пеня в сумі 255,55 грн. за період з 03.05.2018 по 14.08.2018.

За 2 квартал 2018 року - нараховано в результаті самостійно обчисленої суми грошового зобов`язання в розмірі 2457,18 грн., з терміном сплати до 20.07.2018 (щоквартальний авансовий внесок). При фактичній сплаті 14.08.2018 ЄСВ в сумі 2457,18 грн. була застосована штрафна санкція в сумі 491,44 грн (20% від несвоєчасно сплаченої суми) та пеня в сумі 63,89 грн. (за період з 20.07.2018 по 14.08.2018).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що кошти сплачені позивачем 27.04.2018 правомірно були зараховані відповідачем для погашення заборгованості з терміном сплати до 20.04.2018, тобто такого, що передував терміну сплати за зобов`язаннями зі сплати ЄСВ за 2017 рік (02.05.2018).

Вказане підтверджується особовою карткою платника податків.

Відтак, на думку суду, відповідач правомірно зарахував сплачений позивачем ЄСВ 27.04.2018 за 1 квартал 2018 року в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Протилежного судом не встановлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій за 3 квартал 2018 року в розмірі 491,31 грн. та нарахування пені в сумі 7,37 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує розподіл між сторонами судових витрат.

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., який сплачений відповідно до квитанції від 09.08.2019 0.0..1 (а.с. 2).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відшкодування на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області судового збору у розмірі 165,74 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог), решту витрат по сплаті судового збору повинен нести позивач.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295, пунктом 15.5 частини першої розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.07.2019 № в частині застосування штрафних санкцій за 3 квартал 2018 року в розмірі 491,31 грн. (чотириста дев`яносто одна гривня 31 копійка) та нарахування пені в сумі 7,37 грн. (сім гривень 37 копійок), а всього в сумі 498,68 (чотириста дев`яносто вісім гривень 68 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 165,74 грн. (сто шістдесят п`ять гривень 74 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк