Справа № 640/3178/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3178/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Степанюка А.Г.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Говорушкіної ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві: № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1038827,50 грн., включаючи штрафні санкції; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 390873,05 грн., включаючи штрафні санкції; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 32572,75 грн., включаючи штрафні санкції; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на загальну суму 6283,64 грн., включаючи штрафні санкції; № , яким нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; № , яким нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-376 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки), за якою нараховано 43219,00 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 4321,90 грн. за донарахування відповідним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 22.10.2018 по 26.10.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та підпункту 13.1.2 пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, на підставі повідомлення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.10.2018 № 60753/26-15-42-03-27 та наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 15234 від 11.10.2018 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 02.11.2018 № 4427/26-15-42-03-30/.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 :

- пункту 291.4 статті 291, пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3, 293.4 статті 293, підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, не нараховано та не сплачено до бюджету суму єдиного податку за 2016 рік у розмірі 5026,91 грн. та не здійснено перехід на загальну систему оподаткування з 01.01.2017;

- підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - податкові декларації про майновий стан і доходи за перший квартал 2017 року та за 2017 рік до контролюючого органу не подані;

- пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 312698,44 грн. за 2017 рік;

- пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 26058,20 грн. за 2017 рік;

- підпункту 4 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2017 рік подано за невстановленою формою (таблиця 2 замість таблиці 1);

- абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 43219 грн. за 2017 рік;

- пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме - несвоєчасна сплата єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців на 19 січня 2016 року, 19 квітня 2016 року;

- пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме - несвоєчасна сплата нарахованих сум єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) станом на 21 липня 2016 року та 21 листопада 2017 року;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, пункту 183.4 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 830 982,00 грн., а саме по періодах: січень 2017 року - 0 грн., лютий 2017 року - 0 грн., березень 2017 року - 0 грн., квітень 2017 року - 0 грн., травень 2017 року - 0 грн., червень 2017 року - 0 грн., липень 2017 року - 0 грн., серпень 2017 року - 124 187,00 грн., вересень 2017 року - 128 980,00 грн., жовтень 2017 року - 125586,00 грн., листопад 2017 року - 130867,00 грн., грудень 2017 року - 321362,00 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у результаті співставлення задекларованих показників податкових декларацій платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 з даними показників звітів, що подані по дротових або бездротових каналах зв`язку, електронних копій розрахункових документів і фіскальних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, виявлені розбіжності між сумами задекларованих доходів та виторгами РРО за 2016 та 2017 рік.

Для з`ясування питання дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог діючого законодавства щодо декларування доходів, передбачених ст. 292 Податкового кодексу України, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві направлено запити самозайнятій особі - підприємцю ОСОБА_2 за № 24966/Г/26-15-13-02-15 від 25.05.2018 та № 50493/Г/26-15-42-03-27 від 12 вересня 2018 року щодо надання пояснень та документального підтвердження стосовно розбіжностей між сумами задекларованих доходів та виторгами РРО за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

ФОП ОСОБА_2 надала відповідь на запит контролюючого органу, у якій зазначила, що за підсумками 2016 року реалізовано товару через РРО на загальну суму 5015020,11 грн., з них в готівковій формі - 3263469,72 грн. та сплачені платіжними картками - 1751550,39 грн. Загальна сума доходу за 2016 рік, яка підлягає оподаткуванню та включена до показників податкової декларації за цей період дорівнює 4944522,27 грн. та складається з доходу в грошовій готівковій формі - 3263469,72 грн. та в грошовій безготівковій формі (отримано на розрахунковий рахунок) - 1681052,55 грн. Кошти за реалізований товар, за який було сплачено платіжними картками в сумі 70497,84 грн. будуть включені до декларації наступного податкового періоду по даті надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок.

Водночас, податковий орган виходив з того, що інформація про підсумки розрахункових операцій, проведених із застосуванням РРО є доходом підприємця, на який зареєстровано реєстратор розрахункових операцій, а відтак, перевіркою достовірності визначення в податковій декларації обсягу доходу, встановлено порушення пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України, а саме, його заниження за 2016 рік на суму 70497,84 грн., за 2017 рік на суму 273819,53 грн.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що оскільки ФОП ОСОБА_2 самостійно не перейшла на застосування іншої ставки чи сплату інших податків і зборів з 01 січня 2017 року, то дохід отриманий з 01.01.2017 по 31.12.2017 у сумі 4154905,39 грн. підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

На підставі зазначених висновків акта перевірки, 30.11.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1038 727,50 грн., в т.ч. 830982,00 грн. за основним платежем, 207745,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 390873,05 грн., в т.ч. 312698,44 грн. за основним платежем, 78174,61 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-376, відповідно до якої станом на 30.11.2018 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 43219,00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 4321,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 32573,75 грн., в т.ч. за основним платежем 26058,20 грн., 6514,55 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

-податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку на суму 6283,64 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями на 5026,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1256,73 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340,00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170,00 грн.

Вважаючи прийняті 30.11.2018 контролюючим органом рішення протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- матеріалами перевірки, зокрема, згідно книги ОРО, вбачається, що отриманий дохід від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 складає за 2016 рік - 5015020,11 грн., а за 2017 рік - 4154905,39 грн., що свідчить про заниження позивачем обсягу доходу, відображеного у податковій звітності;

- ФОП ОСОБА_2 самостійно не перейшла на застосування іншої ставки чи сплату інших податків і зборів з 01.01.2017, а, відтак, дохід отриманий з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 4154905,39 грн. підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

- перевіркою встановлено, що позивачем не подані податкові декларації про майновий стан і доходи за перший квартал 2017 року та за 2017 рік до контролюючого органу;

- оскільки збільшення контролюючим органом податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб позивачу за наслідками проведеної перевірки господарської діяльності позивача є правомірним, нарахування позивачу суми військового збору, єдиного внеску є також обґрунтованим та випливає з попередніх рішень відповідача від 30.11.2018;

- таким чином, при прийнятті оскаржуваних рішень та вимоги, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак, відсутні підстави для скасування вказаних рішень та вимоги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування

Положеннями пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України, визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Слід зазначити, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності як спеціальний податковий режим встановлена Главою І розділу ХІV Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. п. 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Під час проведення перевірки було встановлено, що у перевіряємому періоді фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснювала роздрібну торгівлю косметичними товарами та туалетними засобами в спеціалізованих магазинах, роздрібну торгівлю іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах кінцевому споживачу.

У податковій декларації платника єдиного податку № від 12.04.2016 за І квартал 2016 року, позивачем задекларовано суму доходу платника єдиного податку, отриманого від провадження діяльності у розмірі 1870877,24 грн., а за даними перевірки сума доходу складає 1911989,50 грн., відтак, на думку сторони відповідача, розбіжність складає 41112,26 грн.

У свою чергу, відповідно до податкової декларації платника єдиного податку № від 18.07.2016, дохід позивача у І півріччі 2016 року становив 3320090,68 грн., а за даними перевірки - 3379804,30 грн., а тому, за розрахунками відповідача, розбіжність між вказаними сумами складає - 59713,62 грн.

У податковій декларації № від 18.10.2016 ФОП ОСОБА_2 за 9 місяців 2016 року задекларувала дохід 4864586,18 грн., а згідно результатів перевірки, сума доходу позивача за вказаний період становить 4935550,96 грн., тож на переконання контролюючого органу, розбіжність між даними становить 70964,78 грн;

Крім того, ФОП ОСОБА_2 у податковій декларації № від 13.01.2017 задекларувала 4944522,27 грн. доходу платника єдиного податку за 2016 рік, при цьому, відповідно до даних перевірки, сума доходу позивача за 2016 рік складає 5015020,11 грн., а розмір, розбіжностей - 70497,84 грн.

У податковій декларації № від 17.10.2017 позивачем за 9 місяців 2017 року задекларовано суму доходу 1223053,32 грн.; згідно даних перевірки сума такого доходу становить 1265833,75 грн., а тому, розбіжність між вказаними сумами становить 42780,43 грн.

ФОП ОСОБА_2 за 2017 рік задекларувала суму доходу в розмірі 3881085,86 грн., а відповідно до даних перевірки, така сума доходу становить 4154905,39 грн., тож, розбіжність між сумами становить - 273819,53 грн.

Тобто, на переконання фіскального органу, виторги РРО за 2016 рік складають 5015020,11 грн., а за 2017 рік - 4154905,39 грн.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України, доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому, до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Приписами пункту 292.6 статті 292 Податкового кодексу України, регламентовано, що датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Згідно з підпунктом 1.27 статті 1 Закону № 2346-ІІІ, платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

У свою чергу, відповідно до підпункту 1.32-1 статті 1 Закону № 2346-ІІІ, платіжний термінал - це електронний пристрій, призначений для ініціювання переказу з рахунка, у тому числі видачі готівки, отримання довідкової інформації і друкування документа за операцією із застосуванням електронного платіжного засобу

Колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про те, що у разі використання платіжних терміналів при здійсненні розрахунків за товари (послуги) - доходом фізичної особи-платника єдиного податку вважається сума, отримана за продані товари (надані послуги), а інформація про підсумки розрахункових операцій, проведених із застосуванням РРО є доходом підприємця, на який зареєстровано реєстратор розрахункових операцій, є помилковим, з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрована платником єдиного податку без реєстрації платником ПДВ. Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах.

При здійсненні розрахунків за товари, позивач отримує грошові кошти від покупців товару у готівковій формі (шляхом зарахування коштів в касу) та у безготівковій формі (шляхом здійснення розрахунку за товар через платіжні термінали із застосуванням платіжних карток).

Відповідач в акті перевірки прийшов до висновків, що позивач перевищила встановлений ліміт доходу платника єдиного податку 3-ї групи (5000000 грн.) у 2016 році на 15020,11 грн., а також самостійно не перейшов у 2017 році на загальну систему оподаткування, що стало наслідком винесення оскаржуваних рішень.

Положення ст. 292 ПК України, встановлено порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп, а саме, п. 292.1. цієї статті регламентовано, що доходом платника єдиного податку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті (безоплатно отримані товари). При цьому, до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п. 292.6 ст. 292 ПК України, датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання- передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Отже, нормами ст. 292 ПК України, чітко визначено, що датою отримання платником єдиного податку доходу є дата фактичного надходження йому коштів готівкою та/або у безготівковій формі (зарахування на розрахунковий рахунок), а не інформація про підсумки розрахункових операцій, проведених через РРО, на що, суд першої інстанції помилково не звернув уваги під час розгляду даної справи.

Дохід від розрахункової операції виникає лише по факту надходження безготівкових коштів на рахунок отримувача - платника податку та збільшення активу платника податку в розумінні Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290. Проведення розрахункової операції через РРО лише фіксує факт проведення розрахункової операції (оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця), аж ніяк не отримання грошових коштів, які є доходом платника.

Крім того, варто врахувати й те, що позивач зверталась до Державної фіскальної служби України із запитом про надання податкової консультації по даному питанню та просила надати роз`яснення та відповідь на питання: «У який момент у платника податку виникає обов`язок включити до складу оподаткованого доходу грошові кошти - в момент проведення розрахункової операції через РРО, чи в момент безпосереднього отримання грошових коштів на рахунок платника податку?»

Так, Державною фіскальної службою України надано для позивача індивідуальну податкову консультацію № 1255/Г/99-99-13-01-04-14/ІПК від 26.03.2019, в якій надано роз`яснення, що у разі використання платіжних терміналів при здійсненні розрахунків за товари (роботи, послуги), надані ФОП платником єдиного податку, датою отримання доходу є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок. (а.с. 58-59 т2)

Колегія суддів, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме, звіти по касам, які використовувались за 2016 рік, зазначає, що від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 за 2016 рік отримала дохід у готівковій формі у розмірі 3263469,72 гри., з яких: по касі ФН за 2016 рік від підприємницької діяльності надійшло готівкових коштів у розмірі 1660319,54 грн.; по касі ФН № за 2016 рік від підприємницької діяльності надійшло готівкових коштів у розмірі 1603150,18 грн.

Крім того, до матеріалів справи долучено довідки про те, що у 2016 році ФОП ОСОБА_2 використовувала розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» № НОМЕР_1 (рахунок закрито 09.11.2016) та розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Кредитвест Банк», у 2017 році лише рахунок, відкритий у ПАТ «Кредитвест Банк».

ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» на запит надав обороти по рахунку за 2016 рік та виписку по рахунку.

Із даної виписки по рахунку вбачається, що у 2016 році, на рахунок ФОП ОСОБА_2 у ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» надійшло 499626,46 гривень, як безготівкові розрахунки за товар.

ПАТ «Кредитвест Банк» на запит надав довідку та банківські документи, з яких вбачається, що за 2016 рік на рахунок надійшло 1181426,09 грн., як безготівкові розрахунки за товар.

Таким чином, від підприємницької діяльності, ФОП ОСОБА_2 за 2016 рік отримала дохід у безготівковій формі у розмірі 1681 052,55 грн. (499626,46 грн. + 1181426,09 грн.) та у готівковій формі 3263469,72 грн., що у сумі складає 4944522,27 грн. (а.с. 46-47, 61-65, 66-76, 77-105, 119-120 т. 2)

Здійснення переказу безготівкових коштів (забезпечення безготівкових розрахунків) у 2016 році відбувалось по договору про обслуговування платіжних карток № 2070 від 01.04.2016, укладеного позивачем з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», згідно якого, предметом було здійснення банком розрахункового обслуговування ФОП ОСОБА_2 за проведеними нею операціями з продажу товарів, робіт, послуг, оплата яких здійснена законними держателями платіжних карток. Підставою для перерахування коштів на рахунок позивача за проведеними нею операціями, є надані останньою до банку розрахункові повідомлення.

За умовами п. 3.1.2 договору, банк зобов`язується не пізніше 2 (двох) банківських днів з дня надходження до банку розрахункового повідомлення здійснити перерахування коштів у гривні на рахунок ФОП, а тому, після проведення розрахункової операції через РРО за допомогою платіжних карток клієнтів-покупців позивача, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» отримує інформацію-повідомлення про проведення такої операції і тільки протягом 2-х банківських днів зараховує на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошові кошти, що, у свою чергу, є датою отримання доходу платником податків. (а.с. 121-131 т. 2)

Колегія суддів за наслідком розгляду доводів та обгрунтувань апеляційної скарги платника податків, дійшла висновку про те, що залученні до матеріалів справи стороною позивача первинні документи звітності, свідчать про відсутність перевищення позивачем встановленого ліміту доходу платника єдиного податку за 2016 рік. та про відсутність обов`язку переходу позивача у 2017 році на загальну систему оподаткування. Позивачем не було допущено заниження обсягу доходу, відображеного у податковій звітності та перевищення ліміту отриманого доходу, з огляду на що, прийняті контролюючим органом рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки випливають з одного встановленого порушення, якого фізичною особою-підприємцем допущено не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Оскільки, колегія суддів дійшла до висновків про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, наявні підстави для нового розподілу судових витрат на сплату судового збору, що понесені позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги, згідно з ст. ст.139, 322 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 30.11.2018, № від 30.11.2018, № від 30.11.2018, № від 30.11.2018, № від 30.11.2018, рішення № від 30.11.2018.

Визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-376 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 30.11.2018.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 30.11.2018 про застосування штрафних санкцій у розмірі 4321,90 грн. за донарахування відповідним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетний асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на сплату судового збору в розмірі 24013,00 грн. (двадцять чотири тисячі тринадцять гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови складено 17.10.2019.