Справа № 810/3053/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/3053/15

адміністративне провадження №К/9901/14561/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Тацій Л.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомісія) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року у складі судді Волкова А.С. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року у складі колегії суддів: Губської О.А. (головуючий), суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» (далі - Товариство) до Нацкомісії про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У липні 2015 року Товариство звернулося до суду з позовом у якому просило:

1.1 визнати протиправним та скасувати розпорядження Нацкомісії від 23 червня 2015 року №1436, згідно з яким позивачу анульовані ліцензії на провадження страхової діяльності.

2. Київський окружний адміністративний суд постановою від 3 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року, позов задовольнив.

2.1 Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що при прийнятті розпорядження про анулювання ліцензій позивача на провадження страхової діяльності відповідач діяв з порушенням вимог пункту 4 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2664-III) та пункту 7.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року №40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року за №805/8126 (далі - Ліцензійні умови), адже строк, упродовж якого позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії до дати прийняття оспорюваного розпорядження є меншим, ніж 12 місяців.

3. Судами попередніх інстанцій встановлено:

3.1 Основним видом діяльності Товариства є страхова діяльність. Товариство включено до Державного реєстру фінансових установ.

3.2 Нацкомісія, прийняла розпорядження від 23 червня 2015 року №1436 "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності, виданих Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада", відповідно до якого анульовано ліцензії:

- у формі добровільного: страхування вантажів та багажу (вантажобагажу) серії АВ №594202; страхування наземного транспорту (крім залізничного) серії АВ №594203; страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ серії АВ №594204; страхування водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту) серії АВ №594205; страхування виданих гарантій (порук) та прийнятих гарантій серії АВ №594206; страхування залізничного транспорту серії АВ №594207; страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) серії АВ №594208; страхування майна [крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту), вантажів та багажу вантажобагажу)] серії АВ №594208; медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) серії АВ №594210; страхування від нещасних випадків серії АВ №594211; страхування відповідальності перед третіми особами [крім цивільної відповідальності власників наземного транспорту, відповідальності власників повітряного транспорту, відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)] серії АВ №594213; страхування повітряного транспорту серії АВ №594214; страхування фінансових ризиків серії АВ №594216; страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) серії АВ №594217;

- у формі обов`язкового: особистого страхування працівників відомчої (крім тих, які працюють в установах і організаціях, що фінансуються з державного бюджету України) та сільської пожежної охорони і членів добровільних пожежних дружин (команд) серії АВ №594215; особистого страхування від нещасних випадків на транспорті серії АВ №594212; авіаційного страхування цивільної авіації серії АВ №594201.

3.3 Рішення прийнято у зв`язку із тим, що позивач не здійснював страхову діяльність відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців, чим порушив пункт 7.3 Ліцензійних умов.

3.4 Такий висновок зроблено відповідачем на підставі аналізу звітних даних Товариства за 2014 рік та перший квартал 2015 року, що надійшли до Нацкомісії.

3.5 Вважаючи вказане розпорядження незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Нацкомісія звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

4.1. На обґрунтування касаційної скарги зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили всі наявні у справі докази, що спричинило невідповідність висновків судів дійсним обставинам справи.

4.2. Зокрема, Нацкомісія зазначила, що судами попередніх інстанцій не враховано той факт, що тимчасове зупинення дії ліцензії Товариства не звільняє його від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами зі споживачами фінансових послуг щодо виду фінансової послуги, на право провадження якої вона видавалась. Тому вважає своє розпорядження від 23 червня 2015 року №1436 правомірним.

5. Товариство відзив на касаційну скаргу не подало.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

7. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом №2664-III, Законами України від 7 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №85/96-ВР), від 2 березня 2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №222-VIII) та Ліцензійними умовами.

9. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону №222-VIII визначено, що ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб`єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб`єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

10. У пункті 1 частини першої, частині другій статті 34 Закону №2664-III закріплено, що Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами страхової діяльності.

11. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цій статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

12. Відповідно до статті 1 Закону №85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

13. Частиною шістнадцятою статті 2 Закону №85/96-ВР передбачено, що предметом безпосередньої діяльності страховика може бути лише страхування, перестрахування і фінансова діяльність, пов`язана з формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням.

14. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 12 Закону №85/96-ВР перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов`язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

15. Страховик (цедент, перестрахувальник), який уклав з перестраховиком договір про перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі згідно з договором страхування.

16. Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2664-III у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

17. Пунктом 4 частини першої статті 40 Закону №2664-III передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

18. У пункті 4 частини першої статті 37 Закону №85/96-ВР визначено, що уповноважений орган має право видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків).

19. Відповідно до пункту 7.3 Розділу 7 Ліцензійних умов підставою для анулювання (відкликання) ліцензії є, зокрема, нездійснення страховиком страхової діяльності відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців.

20. Отже, з викладених правових норм убачається, що страхова діяльність є видом господарської діяльності, який може здійснюватися суб`єктами господарювання виключно на підставі відповідної ліцензії, виданої Нацкомісією.

21. При цьому, законодавством регламентовано повноваження Нацкомісії зупиняти, обмежувати дію ліцензії страховиків та анулювати таку ліцензію, зокрема якщо фінансова установа не здійснює страхову діяльність протягом останніх дванадцяти місяців поспіль.

22. Згідно розпорядження Нацкомісії від 26 грудня 2013 року №4742 дію ліцензії позивача на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг було тимчасово зупинено.

23. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 квітня 2014 року в адміністративній справі №826/1418/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Нацкомісії від 26 грудня 2013 року №4742 "Про тимчасове зупинення дії ліцензії з надання фінансових послуг ТДВ "СК "Рада".

24. 10 липня 2014 року Нацкомісією прийнято розпорядження №2101, згідно з яким вдруге було зупинено дію ліцензії позивача на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

25. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 27 листопада 2014 року в адміністративній справі № 810/5123/14 скасував постанову Київського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2014 року та прийняв нову, якою визнав нечинним та скасував розпорядження Нацкомісії від 10 липня 2014 року №2101 "Про тимчасове зупинення дії ліцензій Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Рада" на провадження страхової діяльності".

26. Як встановлено судами попередніх інстанцій у 2014 році позивач фактично мав право здійснювати страхову діяльність у періоди з 22 травня 2014 року по 10 липня 2014 року та з 27 листопада 2014 року по 31 грудня 2014 року, що разом становить 83 календарних дні; у 2015 році - у період з 1 січня 2015 року по 23 червня 2015 року, що становить 173 календарних дні.

27. Таким чином, у відповідності до вимог частини другої статті 34 Закону №2664-III Товариство не мало права займатися такою діяльністю протягом більше ніж 3 місяці, що виключає достатні та необхідні правові підстави для притягнення його до відповідальності у вигляді анулювання ліцензії за пунктом 7.3 розділу 7 Ліцензійних умов, тобто у зв`язку з нездійсненням страхової діяльності впродовж останніх 12 місяців.

28. При цьому, доводи скаржника про те, що зупинення дії ліцензії Товариства не звільняє його від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами зі споживачами фінансових послуг щодо виду фінансової послуги, на право провадження якої вона видавалась, колегія суддів не приймає до уваги і вважає їх не обґрунтованими і такими, що суперечать законодавству України, оскільки за змістом частини другої статті 34 Закону №2664-III, здійснення страхової діяльності без ліцензії не тільки не допускається, а й тягне за собою негативні правові наслідки у вигляді юридичної відповідальності.

29. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для анулювання ліцензії позивача. Відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження від 23 червня 2015 року №1436 були порушені вимоги чинного законодавства, зокрема, статті 34 Закону №2664-III та пункту 7.3 розділу 7 Ліцензійних умов, що вказує на протиправність такого розпорядження та необхідність його скасування, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню. Суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

30. Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

31. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

32. Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

33. Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишити без задоволення.

34. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

35. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: Л.В. Тацій

С.М. Чиркін