Справа № 140/2418/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

21 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2418/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області (далі - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо невидання наказу про встановлення ОСОБА_1 з 22 лютого 1994 року щомісячної надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу;

2) зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області провести розрахунок та виплатити ОСОБА_1 невиплаченої надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з 22 лютого 1994 року по 15 лютого 1995 року в розмірі 15% від посадового окладу з урахуванням індексу інфляції та грошової допомоги при звільнені, з урахуванням відповідної надбавки;

3) зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області внести до грошового атестату ОСОБА_1 щомісячну надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

29.08.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду.

Вказане клопотання обґрунтовано наступним.

Відповідно до висновку УВС України Волинської області від 21.02.1995 про призначення пенсії за вислугу років позивачу, вбачається, що позивач перебував на посаді начальника відділу по боротьбі з організованою злочинністю у м. Ковелі УОЗ УМВС Волинської області та наказом УМВС України у Волинській області від 13.02.1995 № 11 о/с звільнений зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) «за віком» згідно пункту «а» статті 64 постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про затвердження положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР» від 29.07.1991 № 114, з 15.02.1995.

Як вбачається з вищевказаного висновку, до складу грошового забезпечення, з якого було обчислено пенсію позивачу за посадою начальника відділу по боротьбі з організованою злочинністю у м. Ковель УОЗ УМВС у Волинській області не входить надбавка за службу в умовах режимних обмежень.

Згідно записів у картці обліку грошового забезпечення при призначенні на вищезгадану посаду надбавка за службу в умовах режимних обмежень в період з 22.02.1994 по 15.02.1995, тобто до дня звільнення, не виплачувалась.

Крім того, у грошовому атестаті позивача від 21.02.1995 №3 описані усі складові грошового забезпечення за його посадою та відсутня така складова грошового забезпечення, як надбавка за роботу в умовах режимних обмежень.

Правильність усіх встановлених позивачу на день звільнення зі служби виплат підтверджується його особистим підписом у грошовому атестаті від 21.02.1995 № 3 із зазначенням «Данные указанные в аттестате считаю правильными». Водночас на вказаному грошовому атестаті позивачем не зазначено будь-яких зауважень та заперечень, що свідчить про його згоду із складовими грошового забезпечення

З позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 05.08.2019, тобто після спливу строку на звернення до суду з відповідним позовом.

09.09.2019 позивачем було подано до суду пояснення, відповідно до яких позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки коли при звільненні він підписував грошовий атестат, він його не перевіряв, так як думав, що йому враховано в оплату режим таємності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду, при цьому судом враховано наступне.

Із змісту позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо невидання наказу про встановлення ОСОБА_1 з 22.02.1994 щомісячної надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу.

Інші позовні вимоги є похідними від вказаної вимоги та не можуть розглядатись окремо від вирішення судом питання про протиправність невстановлення позивачу з 22.02.1994 року щомісячної надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Таким чином, змістом спірних правовідносин є спір щодо проходження позивачем публічної служби.

Відповідно до приписів частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою та п`ятою вказаної норми встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що позивач перебував на посаді начальника відділу по боротьбі з організованою злочинністю у м. Ковелі УОЗ УМВС Волинської області та наказом УМВС України у Волинській області від 13.02.1995 № 11 о/с звільнений зі служби в запас з 15.02.1995.

З наданих відповідачем копій висновку УВС України Волинської області від 21.02.1995 про призначення пенсії за вислугу років та грошового атестату № 3 від 21.02.1995 вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого було обчислено пенсію позивачу за посадою начальника відділу по боротьбі з організованою злочинністю у м. Ковель УОЗ УМВС у Волинській області не входить надбавка за службу в умовах режимних обмежень.

При цьому, судом встановлено та не заперечується позивачем, що він при звільнені був ознайомлений з грошовим атестатом, яким визначено усі складові грошового забезпечення за його посадою та відсутня така складова грошового забезпечення, як надбавка за роботу в умовах режимних обмежень.

Відтак, днем початку перебігу строку на звернення до суду є день коли, позивач ознайомився з грошовим атестатом в порядку звільнення його з публічної служби - 21.02.1995.

Позивач звернувся до суду лише в 2019 році, що свідчить про очевидне недотримання ним встановленого Законом строку на звернення до суду з позовом.

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача про те, що коли при звільненні він підписував грошовий атестат, він його не перевіряв, так як думав, що йому враховано в оплату режим таємності, з огляду на таке.

За загальним правилом початком перебігу строку є день, коли особа дізналась або повинна була (могла) дізнатись про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на звернення до суду важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Вказане дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, є недостатнім.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг з об`єктивних (таких, що не залежать від волі особи) причин дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 77 КАС України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Також суд зазначає, що правові приписи, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду означають, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації суб`єктивного права особи на позов у публічно-правових відносинах. Встановлення таких строків дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, спонукає до своєчасного вчинення ними процесуальних дій, передбачених КАС України, не зловживаючи ними.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема суд звертає увагу, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, слід залишити без розгляду.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 123, 180, 183, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного суду України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер