Справа № 138/1654/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 138/1654/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Цибульський О.Є.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року (м. Могилів-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича про скасування постанови серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 в справі про адміністративне правопорушення мотивуючи тим, що 08.06.2019 о 09 год. 22 хв. він рухався на автомобілі «Рено Меган» по автодорозі Н10, де був зупинений працівниками поліції, які повідомили про перевищення ним допустимої швидкості руху автомобіля. Після пред`явлення інспектору документів йому було повідомлено про відсутність полісу (договіру) обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Після цього інспектором без складання протоколу про адміністративне правопорушення, було одразу винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає дії інспектора протиправними, а винесену ним постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування, так як відповідачем було грубо порушено норми чинного законодавства України. Оскаржувана ним постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної обстановки. Доказів вчинення правопорушення не надано, свідків не опитано, що є порушенням закону. Враховуючи вище викладене, позивач просив скасувати постанову серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження в справі закрити.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 року скасовано постанову інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанова інспектором поліції винесена правомірно, оскільки під час перевірки документів у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п. 2.1 "г" ПДР, яким визначено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі такий поліс обов`язкового страхування. Відповідач зауважив, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський мав законні підстави для зупинки транспортного засобу, виклав законну та обгрунтовану вимогу щодо надання документів, передбачених законодавством.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Позивач не скористався своїм правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.06.2019 стосовно позивача відповідачем складено постанову серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., не пред`явив поліс обов`язкового страхування, за що накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.7). Позивач не погодився з таким рішенням відповідача і звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про не правомірність рішення відповідача і зазначив, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП. Як встановлено судом, позивач з твердженнями інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича не погодився та оспорював порушення. При цьому, вимоги КУпАП передбачені ст.258 КУпАП, інспектором не були виконані. В порушення норм КУпАП інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядовим поліції Павлюком І.М. на місці зупинки транспортного засобу винесена оскаржувана постанова. На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка І.М. щодо складання постанови серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Судова колегія погоджуються з висновком суду першої інстанції про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух« встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух« передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 5 зазначеної статті визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

До правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при яких не складається протокол про адміністративне правопорушення, навіть у разі оспорення правопорушення, відносяться правопорушення визначені статтею 221 КУпАП, а саме ті, які підлягають розгляду органами Національної поліції.

Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста і восьма статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129 та інші зазначені в цій статті.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того статтею 255 КУпАП визначено випадки при вчиненні яких правопорушень складаються протоколи і якими особами.

У справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина третя статті 126, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті) та інші зазначені в цій частині.

Таким чином у зазначеній статті чітко визначено випадки коли складається протокол про адміністративне правопорушення. Отже, виходячи з аналізу вище зазначених норм законодавства судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилкового зазначив про обов`язковість складання інспектором поліції протоколу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, що в свою чергу є підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не врахував у повному обсязі положення ч. 5 ст. 258 КУпАП в якій зазначено, виняток щодо складання протоколу, а саме протокол не складається у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Щодо порушення ч.1 ст 122 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З метою підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи відомості з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 з якого було виявлено порушення ПДР. Зокрема, водій транспортного засобу Рено Меган рухався зі швидкістю 80 км/год, чим порушив п. 12,4 ПДР України.

Згідно ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що відеозапис наданий поліцейським Климовичем В. А. на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху не є належним беззаперечним доказом. Адже, у спірній постанові про накладення адміністративного стягнення не з`ясовано всіх обставин та не відображено посилань на докази, якими підтверджені підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі не зазначено яким приладом здійснено фіксація перевищення швидкості руху автомобіля, а тому обставини притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до вищевказаних пунктів ПДР не відповідають нормам КУпАП.

На думку судової колегії, відсутність передбачених законом доказів вчинення правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279- 279 4 цього Кодексу.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта, зокрема право бути завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду його справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати пояснення, докази, користуватися правовою допомогою тощо.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Необхідно зауважити, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, у постанові відсутні відомості про пред`явлені позивачу докази вчинення правопорушення, додаткові матеріали були надані відповідачем на стадії апеляційного розгляду і не оцінювались судом першої інстанції під час винесення рішення.

Грубе порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності на думку суду є самостійною підставою для скасування спірної постанови.

Враховуючи те, що в даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено не правомірність притягнення відповідачем до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст.122 КУпАП, відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Судом не встановлено обставин порушення правил дорожнього руху позивачем і підстав для зупинки транспортного засобу позивача. Відповідно до положень п. 1.9. Правил дорожнього руху, тільки особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та задоволення адміністративного позову, оскільки до постанови не долучено докази на підтвердження викладених обставин, а вина у вчиненні позивачем правопорушень не знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягала скасуванню.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що постанову серії ЕАВ № 1211791 від 08.06.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюком Іваном Миколайовичем слід скасувати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Інспектора 1 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Павлюка Івана Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.