Справа № 300/471/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7770/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (суддя - Тимощук О.Л., час ухвалення - 15:53 год., місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - 05.06.2019 року),

в адміністративній справі №300/471/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС,

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просила: 1) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00140; 2) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 14.02.2019 року №UA206000/2019/000140/2.

Відповідач Івано-Франківська митниця ДФС позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 04.06.2019 року не погодилась позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процессуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції упереджено поставився до доказів, поданих стороною позивача та усних пояснень, не надавши їм належної оцінки. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки поясненням позивача у суді першої інстанції про те, що ОСОБА_1 сплачувала кошти за придбаний автомобіль, підписувала усі необхідні документи 31.01.2019 року, а не 30.01.2019 року. Не надано належної оцінки також тому, що факт оплати коштів за придбаний автомобіль згідно квитанції №214, підтвердив ЗАТ «Крісролда», а тому будь-які сумніви з цього приводу є безпідставними. Таким чином, апелянт вважає, що позивачем надано митному органу усі необхідні документи, які дозволяли перевірити правильність митної вартості товару та здійснити митне оформлення товару.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.06.2019 року і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі, а також стягнути в користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 відповідно до рахунку-фактури №278 від 30.01.2019 року придбав у іноземної юридичної особи Закритого акціонерного товариства «Крісролда» транспортний засіб - легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, 2011 року виготовлення, що був у вжитку (а.с. 10-11).

На підтвердження оплати позивачем надано копію квитанції прийому грошей серії KR №215 від 30.01.2019 про сплату 94000 EUR за вищевказаний транспортний засіб (а.с. 17, 18).

Декларантом - ФОП ОСОБА_2, в інтересах позивача ОСОБА_1 , 11.02.2019 року подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206010/2019/405489, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, тип двигуна - дизель, 2011 року виготовлення. У вказаній митній декларації декларантом позивача самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 9 400 EUR - графа "42" митної декларації (а.с. 63).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено: рахунок-фактуру №278 від 30.01.2019; декларацію про походження товару від 30.01.2019р. (а.с. 12, 13); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209060/2019/06436 від 07.02.2019р. (а.с. 14, 15); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 2017 НОМЕР_4 (а.с. 16 та зворотній бік); платіжний документ, що підтверджує вартість товару №214 від 30.01.2019р.; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні №000600815 від 07.06.2017р. (а.с.19). Подання таких документів відповідач не заперечує.

Івано-Франківською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, 11.02.2019 року розпочато процедуру консультації із декларантом, шляхом направлення електронних повідомлень про необхідність надання перекладу документів, які підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу та банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (а.с. 21, 22, 69, 70).

У зв`язку з ненаданням додаткових документів, відповідачем 14.02.2019 року відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00140. Згідно із даною карткою відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС 105-2, 106-2 - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 13750 (а.с. 8, 66).

Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та 14.02.2019 року прийнято рішення, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 13750 EUR (а.с. 9, 65).

Декларантом позивача, на виконання вимог, зазначених у картці відмови, 15.02.2019 подано нову митну декларацію №UA206010/2019/406384 де вартість транспортного засобу визначено за 6 методом (графа 43) у розмірі 420802,86 грн. (графа 46) (а.с. 20, 64).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Згідно з частино першою статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з статтею 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною другою статті 54 Митного кодексу України, встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності заявлених декларантом відомостей у поданій ним митній декларації, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості та вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 57 Митного кодексу України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України, у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно рахунку-фактури №278 від 30.01.2019 року позивачем ОСОБА_1 30 січня 2019 року придбано у Закритого акціонерного товариства «Крісролда» легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см3, тип двигуна - дизель, 2011 року виготовлення за ціною 9400 євро.

Декларантом - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, в інтересах позивача ОСОБА_1 , 11.02.2019 року подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206010/2019/405489, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення.

При цьому, враховуючи неточності в документах і маючи сумніви щодо сплати задекларованої вартості за імпортований транспортний засіб, інспектором Івано-Франківської митниці було направлено електронне повідомлення про витребування додаткових документів згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

На вказане повідомлення декларантом було надано відповідь: «відповідно до ч.2 ст.53 МКУ документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару були надані та зазначені в гр.44. Прошу винести рішення про коригування митної вартості раніше 10-ти денного терміну» (а.с. 71).

Таким чином, можна прийти до висновку, що процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом була проведена, декларант був обізнаний в ситуації і сам просив винести рішення про коригування митної вартості.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

В свою чергу, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів свідчить, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо сплати задекларованої вартості за імпортований транспортний засіб, що дає підстави для висновку про обґрунтованість прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості.

Слід зазначити, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідає вимогам законодавства, та містить крім іншого, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне у даному спорі застосувати практику Верховного Суду, зокрема, правову позицію, викладену у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 816/2396/17, відповідно до якої, до предмету доказування у цій категорії справ належать як обставини заповнення митної декларації, яку подано до митного оформлення, так і обставини щодо подання нової митної декларації у випадку прийняття митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості. Дослідження відомостей з відповідних граф митних декларацій є необхідним для правильного висновку про те, погодився декларант із скоригованою митним органом митною вартістю, що має значення для вирішення питання про наявність на час розгляду справи між сторонами правового спору із цього питання.

Так, уповноваженою особою позивача 15 лютого 2019 року подано нову митну декларацію №UA206010/2019/406384, у графі 43 якої проставлено « 6» - тобто визначений декларантом метод визначення митної вартості за резервним методом. У графі 45 «Коригування» зазначено 420802,86 (а.с. 64).

Вказані обставини свідчать про те, що декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу з урахуванням оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, незважаючи на те, що позивач мав право скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України шляхом сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом, чим не скористався та фактично погодився із митною вартістю, визначеною контролюючим органом.

Відтак, оскільки декларант погодився із визначеною митним органом митною вартістю товару, то спір між сторонами фактично було вичерпано, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості немає.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про незаконність прийнятих відповідачем Рішення про коригування митної вартості товару та Картки відмови у митному оформленні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року в адміністративній справі №300/471/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року