Справа № 440/1683/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 р. Справа № 440/1683/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м.Полтава, по справі № 440/1683/19

за позовом ОСОБА_1

до Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області ( далі - відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01 січня 2018 року розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача на 10%;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру такої соціальної виплати 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/1707/2018 від 17 серпня 2018 року та здійснити виплату невиплаченої частини щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01 січня 2019 року, виходячи з розміру такої соціальної виплати 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/383/2019 від 24 січня 2019 року та здійснити виплату невиплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання;

- здійснювати плату щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничного розміру.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду України від 10.06.2019 року зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо зменшення з 01 січня 2018 року розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на 10%.

Зобов`язано Гадяцьке об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (пл. Миру, 12, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/1707/2018 від 17 серпня 2018 року та здійснити виплату невиплаченої частини щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Зобов`язано Гадяцьке об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (пл. Миру, 12, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з 01 січня 2019 року, виходячи з розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/383/2019 від 24 січня 2019 року та здійснити виплату невиплаченої суми такого щомісячного довічного грошового утримання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду України від 10.06.2019 року по справі №440/1683/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання та роботи на посаді прокурора та слідчого у чинній на момент відставки позивача в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено. Крім того, зазначає, що судом помилково враховано приписи постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865, оскільки вказана постанова не стосується визначення стажу роботи судді, що дає право на відставку, а стосується визначення оплати праці та щомісячного грошового утримання судді.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позову, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позову, без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звільнений у відставку з посади судді та перебуває на обліку в Гадяцькому об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримуючи з 04 жовтня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що:

з 27 жовтня 1967 по 02 грудня 1969 року позивач проходив строкову військову службу;

з 01 вересня 1972 року по 30 червня 1975 року ОСОБА_1 навчався в юридичному інституті;

з 07 липня 1975 року призначений стажистом прокуратури Полтавської області;

з 19 серпня 1975 року призначений на посаду в.о. старшого слідчого прокуратури м. Полтави;

з 26 серпня 1975 року переведений на посаду в.о. помічника прокурора м. Полтави;

з 20 листопада 1975 року переведений на посаду в.о. слідчого прокуратури Диканського району;

з 05 травня 1976 року переведений на посаду слідчого прокуратури Гадяцького району;

з 28 серпня 1979 року переведений на посаду помічника прокуратури Гадяцького району;

з 31 грудня 1986 року позивача призначено на посаду помічника прокурора Гадяцького району;

з 28 липня 1976 року по 26 жовтня 1990 року позивача призначено на посаду прокурора Гадяцького району;

з 29 жовтня 1990 року призначений на посаду в.о. прокурора Гадяцького району;

з 01 листопада 1990 року по 22 жовтня 2001 року працював старшим помічником прокурора Гадяцького району;

з 01 листопада 2002 року по 03 жовтня 2013 року обіймав посаду судді Гадяцького районного суду.

З 04 жовтня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Гадяцькому об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке до 01 січня 2018 року складало 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

14 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Полтавській області № 02/2406/2018 від 13 грудня 2018 року.

13 лютого 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України в Полтавській області № 02/383/2019від 24 січня 2019 року.

За вказаними довідками перерахунок грошового утримання здійснено з 01 січня 2018 року та 01 лютого 2019 року відповідно та з урахуванням 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

За результатами розгляду звернень позивача, відповідач листами від 04 квітня 2019 року № 1780/03-80, від 25 квітня 2019 року № 2069/03-08 залишив їх без задоволення з мотивів недостатності у ОСОБА_1 стажу безпосередньо на посаді судді для виплати грошового утримання з урахуванням 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, територіальний орган Пенсійного фонду зазначив, що розмір грошового утримання позивача визначено відповідно до вимог статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, якою передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді.

Не погоджуючись із такими діями Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області та вважаючи своє право на перерахунок щорічного довічного грошового утримання з урахуванням 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, порушеним, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно зменшено відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача до 80% щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також неправомірно виключено зі стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, окрім стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому учбовому закладі, період роботи на посадах слідчого прокуратури та прокурора.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої - третьої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (у його первісній редакції) суддя, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, згідно статті 131 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Частиною третьою статті 141 Закону № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (в редакції, чинній станом на час набрання чинності Законом №2453-VI в редакції від 07.07.2010 та який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини урегульовані також постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинна станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI), підпунктом 3-1 пункту 3 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

З матеріалів справи колегією судді встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 10 років 11 місяців 3 дні, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Крім того, за змістом абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується, зокрема, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в статті 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 47, статті 48, частинах першій, другій, третій і четвертій статті 49, статтях 50 і 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Таким чином, оскільки за змістом статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, також зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз`яснення поняття "прокурор" міститься у статті 56 Закону № 1789-XII, що стосується поняття "слідчий", то його необхідно трактувати за аналогією, та застосовувати положення статті 43 Закону № 2862-ХІІ в цій частині, коли йдеться про вирішення питання про можливість зарахування періоду роботи в прокуратурі до стажу, який дає право на відставку судді.

Враховуючи вищезазначене, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді (10 років 11 місяців 3 дні), належить враховувати весь календарний період проходження строкової служби (2 роки 1 місяць 6 днів), половину строку навчання у вищому учбовому закладі (1 рік 4 місяці 9 днів), період роботи на посадах слідчого прокуратури та прокурора (25 років 5 місяців 14 днів), що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо неправомірності дій відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання до 80% щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також щодо виключення зі стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, окрім стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому учбовому закладі, період роботи на посадах слідчого прокуратури та прокурора.

Колегія суддів зазначає, що оскільки право позивача на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбулося на підставі статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, у відповідності до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, які були чинними на момент звільнення позивача з посади судді, то зазначені правові норми зберігають силу при здійсненні перерахунку його довічного грошового утримання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення з 01 січня 2018 року розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача на 10% та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи з розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі відповідних довідок.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 127/20301/17 та від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 09 листопада 2018 року по справі №766/7021/17.

Доводи апелянта про те, що врахування до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання період проходження строкової військової служби, половина строку навчання та робота на посаді прокурора і слідчого у чинній на момент відставки позивача редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, за приписами пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» не регламентувала питання суддівського стажу, що дає право на відставку, оскільки така була прийнята на виконання вимог законодавства, у межах повноважень органу та не була визнана нечинною.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі №440/1683/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі №440/1683/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.М. Мінаєва