Справа № 620/1626/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1626/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 06 серпня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУНП в Чернігівській області), в якому просить визнати нечинним наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 08.05.2019 №889, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Е.В.Альохіна від 08.05.2019 №889 про притягнення ОСОБА_1 , офіцера поліції Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження є таким, що не відповідає ступеню його вини і ніяким чином не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням йому правопорушником під час виконання службових обов`язків тілесного ушкодження у вигляді розриву заднього рога медіального меніску з ознаками параменіскної кісти, згідно з протоколом МРТ- обстеження від 03.05.2019. За наявності ознак формального проведення уповноваженими особами службового розслідування на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області від 03.04.2019 №545, які досліджуючи обставини отримання травми офіцером поліції, встановили винність цього офіцера у не вмиканні відео реєстратора та ще вчиненні купи службових порушень, з огляду на мотивувальну частину наказу, вважає за необхідне звернутись за захистом своїх порушених прав до суду з проханням про визнання нечинним оскаржуваного наказу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 29.03.2019 до ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про отримання тілесних ушкоджень інспектором СРПП № 1 Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Васечком Ярославом Григоровичем. На підставі наказу начальника ГУНП в Чернігівській області від 03.04.2019 №545 по даному факту було призначено службове розслідування.

У ході службового розслідування встановлено, що 29.03.2019 близько 16:45 надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 про те, що її чоловік ОСОБА_3 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 вчиняє сімейну сварку (ЄО Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області № 1438 від 29.03.2019).

На місце події було направлено наряд ГРПП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області у складі старших лейтенантів поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Під час з`ясування обставин події, гр. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на зауваження поліцейських припинити протиправні дії почав поводити себе агресивно та несподівано наніс удар в область лівого коліна старшому лейтенанту ОСОБА_1 . У результаті вказаних дії, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу.

Вказана подія була зареєстрована в ЖЄО Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області за №1447 від 29.03.2019, втім відомості не внесені до ЄРДР у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У своїх письмових поясненнях, позивач та ОСОБА_4 підтвердили викладені обставини. Також, вказані обставини підтверджені поясненнями гр. ОСОБА_2 , від якої надійшло повідомлення.

З метою підтвердження пояснень поліцейських та з`ясування всіх обставин, у ході службового розслідування було затребувано відеозапис з нагрудної камери старшого лейтенанта ОСОБА_1 , втім останній відеозйомку не проводив, оскільки не мав навичок у поводженні з нагрудною камерою, про що повідомив в своїх поясненнях.

Відповідач, вважаючи, що такі дії є грубим порушенням вимог пункту 5 розділу II та підпункту 2 пункту 1 розділу VII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінонозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, а також враховуючи ту обставину, що тілесні ушкодження були отримані позивачем з власної необережності при недотриманні заходів особистої безпеки, що неможливо ані підтвердити ані спростувати за відсутності відеозапису події, виніс наказ від 08.05.2019 №889, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, який є предметом даного спору.

Вважаючи вказаний наказ протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості проведення службових розслідувань, застосувань дисциплінарних стягнень до працівників органів внутрішніх справ визначені Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України».

Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 поліцейські повинні неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Сутність службової дисципліни, види заохочень та дисциплінарних стягнень порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Статут).

Відповідно до ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ст.2 Статуту).

Згідно ст.3 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції (ч.1 та ч.2 ст.13 Статуту).

Поняття службового розслідування наведене в ст.14 Статуту.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Такий Порядок затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 28.11.2018 за №1355/32807.

Колегія суддів зазначає, що ані положення Статуту ані Порядку відповідачем при проведенні розслідування не порушено.

При цьому, встановлено, що зміст оскаржуваного наказу зводиться до того, що позивачем порушено вимогу пункту 5 розділу II та підпункту 2 пункту 1 розділу VII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінонозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, а саме: «включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу». Також, позивач не дотримувався заходів особистої безпеки, що стало наслідком отримання тілесних ушкоджень з власної необережності.

Та зазначає, що обставини не включення портативного відеореєстратора позивачем не заперечуються, а тому вбачається порушення ним зазначеної вище норми «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінонозйомки, відеозапису».

Щодо посилання позивача позивача на наявність ознак формального проведення уповноваженими особами службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначені вище посилання та зазначає, що уваги, що дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження є найменш суворим видом дисциплінарної відповідальності та не створює негативних умов для подальшого проходження служби позивача у поліції.

Таким чином, відповідач в даному випадку, діяв в рамках законодавства та його дії є правомірними, оскільки встановлено порушення поліцейським службової дисципліни, яка полягає у недотриманні положень Закону України «Про Національну поліцію», інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, відповідно наказ від 08.05.2019 №889 скасуванню не підлягає.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем повністю доведено правомірність прийнятого рішення, а тому у позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу належить відмовити.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 16 жовтня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук