Справа № 280/540/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/540/19

головуючий суддя І інстанції - Максименко Л.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року в адміністративній справі №280/540/19 за позовом Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області в особі Вознесенівського управління м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області в особі Вознесенівського управління м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.06.2018 року № .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємя ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2018 року № в частині накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 372,30 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що проведення відповідачем камеральної перевірки за 2016 рік є незаконним, оскільки положення ст. 75 Податкового кодексу України, які надали податковому органу відповідні повноваження, почали діяти з 01.01.2017 року. Зауважено, що виходячи з положень ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області в особі Вознесенівського управління м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

22.08.2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача щодо розгляду справи за участю сторін.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявленого клопотання позивача щодо розгляду справи за участю сторін слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,21.06.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № на підставі Акту №1968/08-01-50-02/ від 04.06.2018, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3336,20 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 1668,10 грн.

09.07.2018 позивачем подано заяву до Вознесенівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області з проханням скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.06.2019 у зв`язку з його невідповідністю фактичним обставинам.

19.07.2018 відповідачем надано рішення за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 (вих. №21287/10/08-01-50-02), відповідно до якого висновки, викладені в акті перевірки від 04.06.2018 №1968/08-01-50-02/ НОМЕР_1 , залишено без змін, а суму, визначену в оскаржуваному податковому-повідомлені-рішенні, ФОП ОСОБА_1 повинна сплатити в установлений п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України.

01.08.2018 позивач звернулась до Головного управління Міндоходів в Запорізькій області з заявою про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.06.2018.

15.08.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області надано відповідь за результатами розгляду звернення (вих. №6657/14/08-01-13-01-25), відповідно до якого роз`яснено порядок оскарження рішення контролюючого органу.

28.08.2018 позивач подала заяву до Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.06.2018.

17.09.2018 Державною фіскальною службою України за вих. № 14167/К/99-99-11-02-01-14 прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 29.10.2018.

26.10.2018 Державною фіскальною службою України прийнято рішення про залишення скарги без розгляду (вих. №166891/К/99-99-11-0-01-14).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з метою захисту порушених прав.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 порушено правила застосування спрощеної системи оподаткування за квітень, травень, жовтень, листопад 2016 року, а тому прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідає приписам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків, але даною нормою законодавством чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Натомість до 01.01.2017 (до внесення змін до статті 75 Податкового кодексу України) питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів були предметом документальної перевірки, якій властиві зовсім інші ознаки в залежності від її виду (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

Системний аналіз правових норм, які визначають порядок проведення камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.04.2019 року по справі № 826/15416/17, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, з огляду на вказані правові приписи, відповідач мав право проводити камеральну перевірку відносно позивача з питань дотримання вимог податного законодавства в частині своєчасності сплати єдиного за період з 20.04.2016 року по 20.05.2018 року, тому як така перевірка проводилась 04.06.2018 року.

Також, що стосується строків проведення відповідачем камеральної перевірки, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Водночас, згідно з положеннями пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зміст наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 року по справі 823/457/18, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, оскільки камеральна перевірка проводилась 04.06.2018 року за період з 20.04.2016 року по 20.05.2018 року, то відповідачем були дотримані строки її проведення.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлено главою 1 розділу XiV Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п. 122.1 статті 122 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій за 2016 рік та 2018 рік були висновки відповідача стосовно своєчасно не сплаченого (не перерахованого) єдиного податку з фізичних осіб, а саме:

- платіжним документом від 04.04.2016 року №7 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за квітень 2016 року на суму 250 грн., в результаті чого (з урахуванням переплати у сумі 6,11 грн.) виник податковий борг у сумі 19,49 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку;

- платіжним документом від 11.05.2016 року №10 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за травень 2016 року на суму 250 грн., в результаті чого виник податковий борг у сумі 45,09 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку;

- платіжним документом від 06.12.2016 року № 32 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за грудень 2016 року. Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків, у зв`язку з наявністю у позивача недоїмки, вказана сума єдиного податку була переправлена податковим органом на її погашення, в результаті чого виник податковий борг у сумі 187,49 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку;

- платіжним документом від 07.12.2016 року № 29 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за жовтень та листопад 2016 року (з порушенням терміну сплати 20.11.2016) на суму 560 грн., в результаті чого виник податковий борг у сумі 183,09 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку;- платіжним документом від 29.01.2018 №3 та від 02.03.2018 № 9 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за січень 2018 року з порушення терміну сплати (20.01.2018) на суму 104,60 грн. та 744,60 грн., в результаті виник податковий борг у сумі 613,29 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку;

- платіжним документом від 05.03.2018 №11 сплачено єдиний податок з фізичних осіб за лютий 2018 року з порушенням терміну сплати (20.02.2018) на суму 744,60 грн., в результаті виник податковий борг у сумі 744,60 грн. та на підставі п.122.1 ст. 122 Податкового кодексу України застосована штрафна санкція в розмірі 50% ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку.

Як вбачається з поданих позивачем копій платіжних доручень від 04.04.2016 року № 7, від 11.05.2016 року № 10, від 06.12.2016 року № 29, від 07.12.2016 року № 32, від 29.01.2018 № 3, від 05.03.2018 №11 та поданої відповідачем інтегрованої картки платника податків, позивачем було порушено строки сплати єдиного податку.

Відтак, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості нарахування позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного податку за наведені періоди та як наслідок правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.06.2018 року № в частині скасування якого було відмовлено.

При цьому, що стосується посилань позивача на наявність помилки в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, а саме зазначенням затримки сплати єдиного податку у 1111111 днів, як на підставу протиправності останнього, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту видається можливим чітко встановити його зміст (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли окремі елементи спірного рішення є недотриманими.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.08.2018 року по справі № 802/1198/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

В даному випадку, зі спірного податкового повідомлення-рішення можливо встановити його зміст та підстави прийняття, у зв`язку з чим, останнє слід розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Також, що стосується посилань позивача на наявність розбіжностей в актах камеральної перевірки (екземплярі позивача і відповідача), то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки акт перевірки не є рішенням контролюючого органу, а розбіжності у наданих Актах не є суттєвими та не впливають на зміст встановленого порушення, то відповідно вказані підстави не є обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яке було прийнято з огляду на вчинене позивачем порушення приписів податкового законодавства.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року в адміністративній справі № 280/540/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України - не підлягає.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко