Справа № 520/4204/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. Справа № 520/4204/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Кундіус І.В.

представника відповідача Лютянський М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019, суддя Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, Харків, 61022, повний текст складено 11.07.19 по справі № 520/4204/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маковій" (далі позивач, ТОВ "Маковій") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Харківській обл.), в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДФС у Харківській обл.: № 2 від 22.03.2019, № 2 від 22.03.2019; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДФС у Харківській обл. на користь ТОВ "Маковій" сплачений судовий збір.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 задоволено адміністративний позов.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на податкову інформацію Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській обл. від 21.05.2018 щодо ТОВ "Лінкорд ЛТД", ТОВ "Цольдо" та зазначив про неможливість реального здійснення господарських операцій платником податків у зв`яку з відсутністю трудових ресурсів, основних засобів. Також відповідач послався на відсутність в первинних документах ідентифікації автотранспортних засобів по номеру кузова. Крім того, відповідач зазначив про наявність кримінальних проваджень про документування господарських операцій, які не мали місця в реальній дійсності, та послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2019 по справі № 804/6171/13-а, від 21.11.2018 по справі № 820/10515/14.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 відкрито провадження у справі № 520/4204/19.

27 серпня 2019 року на адресу суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції позивач зазначив, що висновки відповідача грунтуються на інформації, отриманої від інших податкових органів щодо перевірок контрагентів позивача по ланцюгу постачання, а не на аналіз суті та наслідків господарських операцій, що не є безумовною підставою для висновку про відсутність фактичного виконання спірних операцій та послався на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 24.01.2018 у справі № 824/942/13, від 14.03.2018 у справі № 803/1198/16, від 04.04.2019 у справі № 820/4687/16. Також зазначив про те, що відсутність у контрагентів позивача основних засобів не виключає можливості виконання ним господарської операції, залучення працівників за цивільно-правовими договорами. Податковим законодавством не передбачено обов`язку контролювати та перевіряти діяльність своїх контрагентів. Відповідач не наводить жодних порушень з боку позивача щодо форми та змісту документів первинного бухгалтерського обліку, змісту господарських операцій, правильності і повноти їх відображення у бухгалтерському обліку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Фахівцями ГУ ДФС у Харківській обл. проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «МАКОВІЙ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Цольдо» за січень 2018 року, лютий 2018 року, ТОВ «Лінкорд ЛТД» за лютий 2018 року, ТОВ «Спецагроторг Трейд» за лютий-квітень 2018 року, за серпень 2018 року, ТОВ «Первомайський харчовий комбінат «Ідеал» за квітень, серпень 2018 року, ТОВ «Лихачовський Елеватор» за серпень 2018 року, ПП «Амарант-8» за серпень 2018 року, ТОВ «Альтернатів Енерджі Сорсес Компані» за серпень 2018 року, ОСОБА_1 за серпень 2018 року, ТОВ «Нафтогаз-Агро» за серпень 2018 року, ТОВ «НП Трейдінг» за серпень 2018 року, ТОВ «Агропросперіс Трейд» за серпень 2018 року, ПП «Оригінал Авто» за серпень 2018 року, ТОВ «Автобан Груп» за серпень 2018 року та даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За результатами проведеної перевірки складено акт №502/20-40-14-12-09/33816897 від 19.02.2019 (далі Акт).

На підставі вищевказаного акту перевірки, ГУ ДФС у Харківській обл. винесено податкове повідомлення-рішення № 2 від 22.03.2019 (форма «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 3200000,00 грн. та нараховано штраф у сумі 800000,00 грн.; № 2, яким підприємству нараховано штраф у розмірі 510.00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 07.12.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 406 921,25 грн. у тому числі за податковим зобов`язанням - 325 537,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 81 384,25 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. ервинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина 2 статті 9 Закону № 996-XIV).

Під час судового розгляду був досліджений договір поставки між ТОВ «Цольдо» (постачальник) та ТОВ «МАКОВІЙ» (покупець) №18/01 від 18.01.2018, відповідно до умов якого постачальник поставити у власність Покупця транспортні засоби, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Пунктами 1.2, 2.1 вказаного Договору передбачено, що загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна одиниці товару, загальна ціна товару, інші умови поставки товару, узгоджуються сторонами та визначаються в Специфікації, що є невід`ємною частиною договору. Поставка товару здійснюється на умовах та в строк визначений в Специфікації. Сторони погоджуються при визначені умов поставки застосовувати міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, в редакції 2010 року.

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано суду податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

Також під час судового розгляду колегією суддів досліджено договір поставки між ТОВ «Лінкорд ЛТД» (постачальник) та ТОВ «МАКОВІЙ» (покупець) №22/02 від 22.02.2018, відповідно до умов якого постачальник поставити у власність Покупця транспортні засоби, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Пунктом 1.2., 2.1 вказаного Договору передбачено, що загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна одиниці товару, загальна ціна товару, інші умови поставки товару, узгоджуються сторонами та визначаються в Специфікації, що є невід`ємною частиною договору. Поставка товару здійснюється на умовах та в строк визначений в Специфікації. Сторони погоджуються при визначені умов поставки застосовувати міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, в редакції 2010 року.

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано суду податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні. Згідно до ст. 712 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із змісту цієї норми, наслідками за договором постачання товару є перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця за певну грошову суму.

Вищезазначені первинні документи, надані позивачем на підтвердження факту реальності придбання, отримання та оплати товару за вказаними договорами відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні", дефектів форми, змісту або походження не мають.

Договори, укладені між позивачем та контрагентами є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

В подальшому придбаний товар за вищевказаними договорами було використано ТОВ «МАКОВІЙ» у власній господарській діяльності: на підставі договору №08-01/18 від 08.01.2018 року надавалась благодійна допомога Регіональному ландшафтному парку "Парк дикої природи «Ольхова Балка» шляхом надання послуг з перевезення; перевезення вантажу власним автомобільним транспортом відповідно до умов договорів транспортного перевезення з ТОВ «ПХК «ІДЕАЛ» № № 22-01/18 від « 22» січня 2018 року, ТОВ «СПЕЦАГРОТОРГ ТРЕЙД» № 08-02/18 від « 08 » лютого 2018 року; з ТОВ «Амарант- 8», ТОВ «Агропросперис Трейд», ТОВ «Лихачовський Елеватор», ТОВ «ПХК «ІДЕАЛ», ТОВ «СПЕЦАГРОТОРГ ТРЕЙД» - ТОВ «МАКОВІЙ» щодо поставки зерна, насіння власним вантажним автомобільним транспортом (що відповідає основним видам діяльності позивача : вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11), а також видами діяльності є: діяльність посередників у торгівлі) На виконання вимог ухвали колегії суддів, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, позивачем, в підтвердження наявності зареєстрованих за підприємством придбаних транспортних засобів, надано до суду апеляційної інстанції свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на ТОВ «МАКОВІЙ».

Посилання апелянта на те, що відсутність в окремих первинних документах ідентифікації автотранспортних засобів по номеру кузова доводить нереальність перевезення товару на адресу позивача за укладеними угодами, колегія суддів вважає помилковими та зазначає, що встановленим обставинам належить давати оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, зокрема, сама собою дефектність того чи іншого документа, що підтверджує транспортування продукції не є безумовним доказом безтоварності вчиненої господарської операції за умови підтвердження іншими документами первинного бухгалтерського обліку.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 22.09.2015, викладеною у справі № 21-1526а15 (2а-27/7/11/2670).

Щодо посилання податкового органу на фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності наявним трудовим ресурсом у контрагента позивача без допоміжних послуг колегія суддів зазначає наступне.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Крім того, такі висновки податкового органу, на якого в силу положень КАС України покладається обов`язок доказування, не підтверджені документально.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 по справі №804/3420/16.

Посилання апелянта на ухвали Печерського районного суду м. Києва, Деснянського районного суду м. Києва, якими в рамках кримінальних проваджень надано (відмовлено) доступ(і) до документів, накладено арешти на кошти як на доказ документування господарських операцій, які не мали місця в реальній дійсності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останні не були покладені в основу висновків акту перевірки, відтак не є належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

Крім того, колегія суддів вважає протиправним нарахування позивачу штрафу у розмірі 510.00 грн. податковим повідомленням рішенням від 22.03.2019 № 2 на підставі п.54.3.3 п.54.3 , п.121.1 ст.121 ПК України, оскільки приписами п.121.1 ст.121 ПК України передбачено альтернативне надання оригіналів чи копій документів, які були надані позивачем контролюючому органу під час проведення перевірки, що виключає застосування штрафних санкцій до платника.

Посилання апелянта на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2019 по справі № 804/6171/13-а колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відносини у даних справах не є подібними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 по справі № 520/4204/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 17.10.2019