Справа № 260/1176/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1176/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в особі Виноградівського відділу обслуговування громадян про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в особі Виноградівського відділу обслуговування громадян, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком з врахуванням стажу роботи у Вилокській обувній фабриці у період з 03.05.1985 р. по 26.03.2001 р. з часу звернення з заявою про призначення пенсії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у квітні 2019 року року вона звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, однак у призначенні такої їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Вказане рішення відповідача вважає протиправним, оскільки органом Пенсійного фонду неправомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи на Вилокській взуттєвій фабриці у період з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. Разом з тим, стаж роботи на такій підтверджується відомостями трудової книжки, що відповідно до норм чинного законодавства є основним документом на підтвердження стажу. Вважає, що факт відсутності частини первинних документів не є підставою для відмови у призначенні пенсії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

18 вересня 2019 року відповідач надіслав до суду відзив на позов №26198/07.01 від 16.09.2019 р., в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що позивачем при звернені за призначенням пенсії було надано архівну довідку про підтвердження стажу роботи, видану на підставі особових рахунків з нарахування заробітної плати, однак накази на прийом та звільнення з роботи ОСОБА_1 відсутні. У зв`язку з цим органом Пенсійного фонду проведено зустрічну перевірку достовірності видачі архівної довідки №С-01-27/226, якою встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась за період з травня 1985 року по грудень 1995 року, за 1996 рік значиться без нарахування заробітної плати, а за 1997 2001 рр. в особових рахунках не значиться взагалі, накази на прийом та звільнення з роботи відсутні. Тому зарахувати період роботи у Вилокській взуттєвій фабриці з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. до стажу неможливо. З огляду на що стаж роботи позивача становив 20 років 1 місяць 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

03 жовтня 2019 року позивач надіслала до Закарпатського окружного адміністративного суду відповідь на відзив б/н від 26.09.2019 р., відповідно до змісту якого вважає, що відсутність документованої інформації на архівному зберіганні не може трактуватися як відсутність трудових правовідносин та не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. Зазначає, що працівник не може нести відповідальність через неналежне дотримання колишнім роботодавцем нормативних вимог документування власної діяльності та архівної справи. Вказує на те, що перебування працівника робітничої професії у штаті підприємства без виплати заробітної плати було неможливим згідно з вимогами законодавства, що діяло в спірний період.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі Виноградівське ОУПФУ) із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; документ про місце проживання; паспорт; трудову книжку НОМЕР_2 , довідку про стаж №С-01-27/226; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про смерть годувальника НОМЕР_3 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 .

22 липня 2019 року посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) проведена зустрічна перевірка достовірності видачі архівної довідки про підтвердження стажу роботи №С-01-27/226 від 23.04.2019 р. на громадянку ОСОБА_1 , виданої архівним відділом Виноградівської РДА, за період з 1985 року по березня 2001 року, за результатами якої складено акт №172.

Відповідно до висновків акту перевірки, такою не виявлено розбіжностей довідки №С-01-27/226 від 23.04.2019 р. з первинними документами; накази на прийом та звільнення з роботи відсутні; причину відсутності нарахування зарплати неможливо обґрунтувати через відсутність на зберіганні в архівному відділі наказів про надання відпусток без збереження заробітної плати за власний рахунок або з вини підприємства.

Листом №13315/03.04 від 23.07.2019 р. Відділу з призначення та перерахунків пенсії №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що згідно з протоколом №82 від 23.07.2019 р. їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що набув чинності з 11 жовтня 2017 року. Стаж роботи, обчислений по матеріалам справи становить 20 років 1 місяць 27 днів. Проінформовано також про неможливість зарахувати до стажу період роботи з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. на Вилоцькій взуттєвій фабриці згідно довідки про підтвердження стажу №С-01-27/226 від 23.04.2019 р., оскільки за 1996 рік ОСОБА_1 значиться без нарахування заробітної плати, а за 1997 2001 рр. в особових рахунках не значиться взагалі, накази на прийом та звільнення з роботи відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та відмовою органу Пенсійного фонду України призначити пенсію за віком з урахуванням періоду роботи на Вилоцькій взуттєвій фабриці з 03.05.1985 р. по 26.03.2001 р., ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Після звернення позивача до Закарпатського окружного адміністративного суду з даним позовом рішенням Відділу з призначення та перерахунків пенсії №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Закарпатській області №69 від 09.09.2019 р. ОСОБА_1 повторно відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Поряд з цим заявника повідомлено про те, що обчислений по матеріалам справи стаж становить 22 роки 2 місяці 21 день, до яких період роботи з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. на Вилоцькій взуттєвій фабриці включено не було.

Тобто, станом на день розгляду даної адміністративної справи період роботи ОСОБА_1 з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. на Вилоцькій взуттєвій фабриці залишається спірним.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Свою відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 . період роботи на Вилокській взуттєвій фабриці з 16.12.1995 р. по 26.03.2001 р. орган Пенсійного фонду аргументує тим, що за результатами проведеної зустрічної перевірки достовірності видачі архівної довідки про підтвердження стажу роботи №С-01-27/226 від 23.04.2019 р., виданої архівним відділом Виноградівської РДА, встановлено факт не нарахування позивачці заробітної плати в 1996 році та відсутність такої особи в особових рахунках підприємства за період з 1997 по 2001 рр.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Умови призначення пенсії за віком визначаються нормами ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058). Так, зазначеною статтею передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Вищезазначене кореспондується також з нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі Закон №1788).

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок).

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала трудову книжку, в якій наявні відомості про прийняття ОСОБА_1 03 травня 1985 року на роботу на Вилокську взуттєву фабрику та звільнення з такої 26 березня 2001 року. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, жодних заперечень щодо їх достовірності відповідач не заявляє.

Тому суд вважає, що такі є належним доказом підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на Вилокській взуттєвій фабриці. Натомість архівна довідка про підтвердження стажу роботи повинна враховуватися виключно у випадках відсутні відповідних відомостей в трудовій книжці.

Відповідачем також не спростовано те, що відсутність відомостей в особових рахунках нарахування заробітної плати ОСОБА_1 на Вилокській взуттєвій фабриці є результатом бездіяльності роботодавця. Вказана обставина підтверджується висновками акту про результати зустрічної перевірки №172 від 22.07.2019 р., відповідно до яких посадовою особою органу Пенсійного фонду України встановлено неможливість обґрунтування причини відсутності нарахування заробітної плати через відсутність на зберіганні в архівному відділі наказів про надання відпусток без збереження заробітної плати, за власний рахунок або з вини підприємства.

Суд вважає, що враховуючи приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, тягар доведення правомірності прийнятого рішення покладається саме на суб`єкт владних повноважень.

Суд зазначає, що норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку особового складу та заробітної плати працівників, за недотримання якого встановлена відповідальність.

Тому суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Більше того, пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Тому, проаналізувавши законодавчі вимоги, що регламентують порядок обчислення страхового стажу для отримання пенсії, суд дійшов висновку, що трудова діяльність включається до такого в разі її належного документального підтвердження. При цьому, суд враховує те, що згідно із законодавчими нормами основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведені законодавчі норми суд вважає достатніми та належними доказами відповідні записи трудової книжки ОСОБА_1 для підтвердження трудового стажу на Вилокській взуттєвій фабриці у період з 11 квітня 1996 року по 26 березня 2001 року, а тому висновок Відділу з призначення та перерахунків пенсії №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Закарпатській області про те, що такий не може бути врахований в страховий стаж позивача, є безпідставними.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання органу Пенсійного фонду України врахувати стаж роботи ОСОБА_1 на Вилокській взуттєвій фабриці з 03.05.1985 р. по 10.04.1996 р., суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого органом Пенсійного фонду України розрахунку стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 , до такого включено період роботи на Вилокській взуттєвій фабриці з 15.05.1985 р. по 15.12.1995 р. та період догляду за дитиною до 3-х років з 16.12.1995 р. по 10.04.1996 р. Отже, частина спірного періоду самостійно врахована відповідачем при обчисленні страхового стажу позивача, а тому не може бути повторно зарахована за рішенням суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 така прийнята на роботу на Вилокську взуттєву фабрику 03 травня 1985 року згідно з наказом №74 від 03.05.1985 р. Однак до страхового стажу позивача період з 03 травня 1985 року по 15 травня 1985 року не включений. Жодних причин не включення такого відповідач не навів, а тому суд вважає таке рішення суб`єкта владних повноважень безпідставним.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що в ОСОБА_1 на момент звернення із заявою до органу Пенсійного фонду України був необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, а тому відмова відповідача у призначенні такої є протиправною.

Згідно ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи положення ст. 45 Закону №1058-IV та ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в особі Виноградівського відділу обслуговування громадян (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з врахуванням стажу роботи на Вилокській взуттєвій фабриці у період з 03.05.1985 р. по 15.05.1985 р. та з 11.04.1996 р. по 26.03.2001 р. з дня, що настає за днем досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.

3. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 384 грн. 20 коп. (Триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року).

СуддяР.О. Ващилін