Справа № 400/3007/19
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. справа № 400/3007/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого окргу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф.19,Київ 94,02094

про:визнання протиправною та скасування постанови від 30.07.2019 р. ВП № 59679473,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся з позовом до приватного виконавця округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі-відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2019 ВП №59679473, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною, за участю третьої особи, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі-третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив статтю 24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), оскільки прийняв до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу та не врахував, що місцем реєстрації (проживання) позивача є м. Миколаїв.

Ухвалою від 19.09.2019 р. суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та зупинив стягнення, що здійснюється відповідачем у виконавчому провадженні ВП № 59679473.

Ухвалою від 23.09.2019 р. відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов до суду відзив, згідно якого заперечила проти позовних вимог, зазначивши при цьому, що поданими третьою особою документами був підтверджений факт наявності майна позивача (грошових коштів на картковому рахунку) в територіальних межах її виконавчого округу.

Третя особа надала до суду відзив, згідно якого підтримала позицію відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

18.07.2019 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимр Вікторович вчинив виконавчий напис (запис в реєстрі №2543) про звернення стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в сумі 41263,35 грн. (далі - Виконавчий напис).

Представником третьої особи було подано відповідачу "Заяву про примусове виконання рішення", до якої додано: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал Виконавчого напису, копії довіреності представника стягувача, довідку про відкриття рахунка.

30.07.2019 р. відповідач винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59679473 з виконання Виконавчого напису (далі - постанова).

Постановою від 09.09.2019 р. виконавець звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 2 ст. 24 Закону встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, умовою прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа не за місцем проживання (перебування) боржника є наявність доказів на підтвердження того, що майно боржника знаходиться в територіальних межах відповідного виконавчого округа.

Згідно з викладеним у відзиві, стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів), а саме карткового рахунку № НОМЕР_1 в валюті гривні, відкритого в ТОВ «Вердикт Капітал», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, будинок 5-б та наявних на цьому рахунку грошових коштів, та надано відповідну довідку на підтвердження зазначеного.

Однак, зі змісту довідки, на яку посилається відповідач та третя особа, вбачається, що в ній зазначено про відкритий в ТОВ «Вердикт Капітал» 16.01.2019 р. рахунок № НОМЕР_1 для обліку поточної заборгованості, а не про картковий рахунок, а також відсутні відомості про наявні грошові кошти.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на підтвердження правомірності спірної постанови, на роз`ясненням Міністерства юстиції України, викладеного у листі від 11.08.2018 № 23123/16620-33-18/20.5.1, оскільки, у цьому листі зазначено, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржниках в банках та інших фінансових установах. Як вказано вище, відповідної інформації у розпорядженні виконавця не було. Крім того, згідно зі статтею 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Лист Міністерства юстиції України не є нормативно-правовим актом, тому не може визначати підстави, межі повноважень та спосіб проведення виконавцями дій, спрямованих на примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Також не відповідають дійсності твердження виконавця про те, що у виконавчому написі наявна інформація про належність позивачу майна, що знаходиться у межах виконавчого округу м. Києва.

Отже, за відсутності доказів того, що у місті Київ знаходиться майно, що належать позивачу, виконавець, за результатами розгляду Заяви, мала, відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону, повернути виконавчий напис третій особі без прийняття до виконання.

За таких обставин, суд визнав, що у відповідача не було законних підстав для прийняття Постанови.

Суд також зауважив, що непрямим доказом відсутності майна позивача в територіальних межах виконавчого округу міста Києва є той факт, що відповідач не звернула стягнення на кошти боржника, про наявність яких, за її твердженнями, свідчить довідка. Згідно з частиною 2 ст. 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення (частина четверта статті 48 Закону).

Як вказано вище, постановою від 09.09.2019 р. відповідач звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Проте, відповідно до ст. 68 Закону, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, фактом винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача відповідач підтвердила відсутність у позивача коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як визначено ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 768,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0.0..1 від 18.09.2019 р. (а. с. 5), який підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати, до яких входить правнича допомога та надав докази понесення витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання правової допомоги від 17.09.2019 р., Акт приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2019 р., квитанцію про оплату послуг, наданих за договором від 17.09.2019 р. в сумі 2401,25 грн., ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За правилами ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд знаходить заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу співмірними із виконаною представником позивача роботою, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд присуджує на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2401,25 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого окргу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про відкриття виконавчого провадження №59679473 від 30.07.2019 р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого окргу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2401,25 грн.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич