Справа № 280/2779/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 жовтня 2019 року Справа № 280/2779/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Січ» (69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 5)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Торговий дім «Січ» (далі позивач або ПП «ТД «Січ») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 03.06.2019 №1884 «Про проведення фактичної перевірки».

В обґрунтування позовних вимог ПП «ТД «Січ» зазначено, що контролюючим органом на підставі наказу від 03.06.2019 №1884 призначено проведення фактичної перевірки позивача. Зазначає, що перевірку призначено з порушенням норм діючого законодавства, перелік питань та обсяг перевірки не відповідає виду фактичної перевірки, оскаржуваний наказ не відповідає вимогам Податкового кодексу України, а податковим органом порушено порядок проведення перевірки в частині надання та пред`явлення визначеного обсягу документів, тому відповідачу відмовлено в допуску до перевірки. Посилаючись на норми Податкового кодексу України. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 11.06.2019 позовну заяву Приватного підприємства «Торговий дім «Січ» залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 11.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/2779/19.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому пояснив, що проведення перевірки призначено на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, а саме на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. У задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торговий дім «Січ» () 17.05.2007 зареєстроване в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля напоями (код КВЕД 46.34). ПП «ТД «Січ» має ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту), видану ДФС України 25.06.2015, серії АЕ №297105 та ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, сидром та перрі (без додавання спирту), видану ДФС України 29.07.2015, серії АЕ №297211. У відповідності до виданих позивачу ДФС України Довідок про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру від 30.06.2015 серії АП №227175 та серії АП №227174, оптові партії алкогольних напоїв зберігаються за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 34 та м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, 63-А.

На підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Запорізькій області видано наказ від 03.06.2019 №1884 «Про проведення фактичної перевірки», за змістом якого фахівцям відповідача доручається з 03.06.2019 протягом 10 діб провести фактичну перевірку ПП «ТД «Січ» за місцем провадження діяльності: м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 34 та м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, 63-А, за період з 01.01.2019 по 12.06.2019 щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій на право проведення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових накладних); дотримання стандартів; маркування підакцизних товарів, дотримання мінімальних цін на алкогольні напої; дотримання максимальних цін на тютюнові вироби, а також інших питань, що регулюють зберігання та обіг підакцизних товарів в Україні, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв.

На оскаржуваному наказі зазначено, що його копію знято юристом позивача ОСОБА_1 К.В., а також зазначено про незгоду з призначенням перевірки та намір оскарження наказу в судовому порядку.

Вважаючи наказ від 03.06.2019 №1884 «Про проведення фактичної перевірки» протиправним, ПП ТД «Січ» звернулось до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до приписів підпунктів 19-1.1.13, 19-1.1.14, 19-1.1.16 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу), контролюючі органи виконують такі функції:

здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом;

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;

організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;

забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;

забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 статті 80 Податкового кодексу України).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 80.10 статті 80 Податкового кодексу України).

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України виникає за наявності однієї з двох умов: 1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; 2) у разі здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом досліджено копію наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.06.2019 №1884 «Про проведення фактичної перевірки» та встановлено його відповідність вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Зокрема, в оскаржуваному наказі зазначено: дату видачі (03.06.2019); найменування контролюючого органу (Головне управління ДФС у Запорізькій області); найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється (Приватне підприємство «Торговий дім «Січ», ); адреса об`єкта, перевірка якого проводиться (м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, 63-а та м. Запоріжжя, вул. Кузнецова, 34); мета (щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій на право проведення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових накладних); дотримання стандартів; маркування підакцизних товарів, дотримання мінімальних цін на алкогольні напої; дотримання максимальних цін на тютюнові вироби, а також інших питань, що регулюють зберігання та обіг підакцизних товарів в Україні, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, свідоцтв); вид (фактична перевірка); підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України); дата початку і тривалість перевірки (з 03.06.2019, тривалістю 10 діб); період діяльності, який буде перевірятися (з 01.01.2019 по 12.06.2019). Наказ містить підпис в.о. заступника керівника контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

Отже, не заслуговують на увагу аргументи позивача про те, що наказ від 03.06.2019 №1884 не містить посилань на підставу призначення перевірки та мету її проведення.

Оскаржуваний наказ отримано уповноваженою особою підприємства юристом Збірним К.В., про що свідчить його підпис та посилання на те, що з наказу знято копію.

Перевірку проведено на підставі направлень від 03.06.2019 № 661, №662, №663, №664, №665, дійсних у разі пред`явлення наказу та службового посвідчення, проте від підпису у направленнях позивач відмовився, про що контролюючим органом складено відповідні акти від 04.06.2019 №35/08/01/40/35148048, від 04.06.2019 №36/08/01/40/35148048, від 07.06.2019 №37/08/01/40/35148048, від 07.06.2019 №387/08/01/40/35148048, копії яких долучено до матеріалів справи.

У відповідності до абзацу першого пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 13.06.2019 №0285/08/01/40/35148048.

Звідси, посилання позивача на недопущення контролюючого органу до проведення перевірки є хибними.

Разом з тим, за обставин допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, актом, що має певні правові наслідки, є рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами такої перевірки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 №806/616/17.

Доказів того, що контролюючим органом здійснено фактичну перевірку за межами питань, які не входять до його компетенції або не можуть бути предметом фактичної перевірки, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З наведеного у сукупності суд доходить висновку, що Головне управління ДФС у Запорізькій області мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а наказ від 03.06.2019 №1884 прийнято без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин, позовні вимог ПП «ТД «Січ» задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження слід зазначити про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч.2 ст.12 КАС України).

Згідно з п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 257 КАС України).

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як зазначено у ч. 1 ст. 260 КАС України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У ч. 7 ст. 260 КАС України зазначено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються до справ, визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як зазначено у ч. 7 ст. 262 КАС України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Зважаючи на те, що відповідачем не обґрунтована необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа є незначної складності і характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Торговий дім «Січ» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 17.10.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко