Справа № 750/822/14
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 750/822/14

Провадження № 11-73апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року (судді Парінов А. Б., Беспалов О. О., Губська О. А.) у справі № 750/822/14 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради (далі - виконком Міськради), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування рішення та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконкому Міськради, у якому просила скасувати або визнати нечинним рішення відповідача від 18 квітня 1994 року № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині пункту 2, яким установлені ідеальні частини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірне нерухоме майно).

2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що відповідач незаконно змінив частки у праві власності ОСОБА_4 (матері позивачки) та ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно без нотаріально посвідченої угоди співвласників, а також без перевірки здійснення в установленому порядку ОСОБА_2 прибудови до будинку.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Справа розглядалася судами неодноразово.

4. Деснянський районний суд міста Чернігова постановою від 15 червня 2016 року позов задовольнив: визнав протиправним і скасував рішення виконкому Міськради від 18 квітня 1994 року № 67 в частині пункту 2, яким установлені ідеальні частки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільній частковій власності на спірне нерухоме майно.

5. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 серпня 2016 року скасував постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

6. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанціївиходив, зокрема, з того, що цей позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

7. Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції керувався тим, що спір у цій справі фактично стосується не оскарження рішення органу місцевого самоврядування, пов`язаного з реалізацією компетенції цього органу у сфері управління, а правомірності визначення розміру частки у спільній власності, тобто права цивільного. При цьому у позовній заяві позивачка зазначила, що звертається до суду з метою захисту цивільного права щодо користування та розпорядження належною їй часткою нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні, а також прийняття рішення про розподіл житлового будинку та земельної ділянки. Відтак цей спір має вирішуватися судом загальної юрисдикції в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України).

Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог

8. Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

9. Зокрема, позивачка вказує на те, що в цій справі оскаржується рішення органу місцевого самоврядування як суб`єкта владних повноважень, а тому висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку з неналежністю спору до адміністративної юрисдикції є помилковим.

10. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Позиція інших учасників справи

11. У запереченнях на касаційну скаргу третя особа - ОСОБА_2 підтримав правову позицію суду апеляційної інстанції та зазначив, що цей спір має вирішуватися судом загальної юрисдикції в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

12. На час розгляду справи відповідач та інша третя особа заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не надіслали.

Рух касаційної скарги

13. Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 18 січня 2017 року відкрив касаційне провадження в цій справі.

14. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

15. Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16. У березні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

17. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24 січня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, мотивувавши це тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

18. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_6

19. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 06 лютого 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників згідно з пунктом 3 частини першої статті 345 КАС України, оскільки предметом перегляду в цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції.

20. 31 травня 2019 року згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду № 10/0/30-19, виданого на підставі рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 12 «Про дострокове вибуття судді ОСОБА_6 зі складу Великої Палати Верховного Суду», відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

21. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Золотнікову О. С.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

22. У 1970 році ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . успадкували від ОСОБА_5 в рівних частинах недобудоване домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1

23. 17 вересня 1981 року був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 1/4 частину вказаного домоволодіння з надвірними будівлями.

24. 05 червня 1990 року був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 5/12 частин цього ж домоволодіння.

25. ОСОБА_2 самочинно добудував прибудови до вказаного домоволодіння.

26. Відповідно до рішень виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова (далі - виконком Райради) від 14 жовтня 1991 року № 226 та 11 листопада 1991 року № 254 було дозволено прийняти до експлуатації будинок і прибудови до нього та затверджено відповідний акт про прийняття їх в експлуатацію.

27. У зв`язку з цим ОСОБА_2 звернувся до виконкому Райради із заявою про зміну ідеальних часток.

28. 05 квітня 1994 року Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» склало висновок про зміну ідеальних часток у загальному користуванні спірним нерухомим майном.

29. 18 квітня 1994 року відповідач прийняв рішення № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки», у пункті 2 якого встановив частини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спірному нерухомому майні.

30. Вважаючи вказане рішення протиправним, позивачка звернулася до суду з позовом про його скасування.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

31. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

32. Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

33. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

34. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

35. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

36. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

37. Отже, докомпетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

38. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

39. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

40. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

41. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

42. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

43. Аналогічний за змістом припис закріплений і в частині першій статті 19 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

44. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

45. Згідно із пунктом 10 частини другої статті 15 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

46. З матеріалів справи убачається, що між позивачкою та третьою особою - ОСОБА_2 існує спір щодо визначення їх часток у спірному нерухому майні, що знаходиться в їх спільній частковій власності.

47. Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права ОСОБА_1 як співвласника спірного нерухомого майна, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

48. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

49. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства, а тому правильно закрив провадження в адміністративній справі.

50. За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

51. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС Українисуд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

52. Згідно із частиною першою статті 350 КАС Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

53. Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду апеляційної інстанції скаржниця не спростувала, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

М. І. Гриців Л. І. Рогач

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська

В. С. Князєв