Справа № 809/792/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №809/792/16

адміністративне провадження №К/9901/19361/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона ІВ»

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року (головуючий суддя - Гундяк В.Д.)

та на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Святецький В.В., судді- Гудима Л.Я., Довгополова Я.М.)

у справі №809/792/16

за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона ІВ»

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона ІВ» (далі - Товариство, ТОВ «Крона ІВ») про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог ДПІ у м. Івано-Франківську зазначила про наявність правових підстав для стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 398 969 грн 54 коп. у судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю: стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона ІВ» у банках та за рахунок належної відповідачу готівки в дохід Державного бюджету України 398 969 грн 54 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за позивачем рахується сума податкового боргу, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, а тому останній підлягає стягненню з Товариства в судовому порядку.

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає про повторне стягнення контролюючим органом з Товариства податкового боргу, оскільки є такі, що набрали законної сили постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у справі 809/2219/15 та від 05 лютого 2014 року у справі №809/158/14 між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій загальна сума податкової заборгованості ТОВ «Крона ІВ» становить 398 969, 54 грн та складається з:

1) самостійно задекларованої суми зобов`язань згідно: податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 рік за № від 18.11.2013 - 1 грн; листопад 2013 року за № від 18.12.2013 - 1 грн; січень 2014 року за № від 18.02.2014 - 1 грн; лютий 2014 року за № від 19.03.2014- 1 грн; березень 2014 року за № від 17.04.2014 - 1 грн; квітень 2014 року за № від 19.05.2014- 1 грн; травень 2014 року за № від 18.06.2014 - 1 грн; червень 2014 року за № від 16.07.2014 - 1 грн; липень 2014 рооку за № від 19.08.2014 - 109 грн; квітень 2015 року за № від 18.05.2015 - 210 733 грн;

2) донарахованих штрафних санкцій: податкові повідомлення-рішення № від 18.03.2014 на суму 2, 20 грн; № від 04.11.2014 на суму 1 797, 78 грн; № від 19.04.2016 на суму 1 728 грн;

3) пені, нарахованої на борг минулих років в сумі 11 713,60 грн;

4) самостійно задекларованих сум зобов`язань згідно: податкових розрахунків земельного податку № від 24.01.2013 на суму 10 328, 3 грн; № від 30.01.2014 на суму 61 970 грн; № від 02.02.2015 на суму 77 400, 53 грн;

5) самостійно задекларованих сум зобов`язань згідно: податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 19.02.2015 на суму - 22 217, 53 грн; № від 18.02.2015 на суму- 791, 6 грн.

6) податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2014 на суму 170 грн (по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення).

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 398 969 грн 54 коп., який добровільне не сплачений Товариством, а тому підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають в зв`язку з наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакції, чинній на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, статтею 56 ПУ Країни встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування безпідставності позовних вимог про стягнення зазначеної суми податкового боргу Товариство в апеляційній та касаційній скаргах посилалося на те, що податковий борг з податку на додану вартість за квітень 2015 року в сумі 210 733 грн, штрафні санкції та пеня згідно податкової вимоги від 03.04.2012 №852 та орендна плата за землю у розмірі 112 929 грн 58 коп. були предметом розгляду у справах №809/2219/15 та №809/158/14 і вже стягнуті з відповідача за відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Зазначені доводи відповідача про зв`язок заявленої до стягнення у цій справі суми податкового боргу, з сумами стягнутими з Товариства судовими рішеннями у справах №809/2219/15 та №809/158/14 не був предметом досліджень судами попередніх інстанцій під час розгляду справи на предмет подвійного стягнення з Товариства одних і тих самих сум заборгованостей.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій зроблено передчасний та такий, що не ґрунтується на матеріалах справи висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 398 969 грн 54 коп., та не забезпечено повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною першою статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Під час нового розгляду справи судам необхідно відповідно до положень частини четвертої статті 9 КАС України вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, дослідити зміст постанов Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у справі №809/158/14 та від 04 червня 2015 року у справі №809/2219/15 та за їх аналізом, надати належну правову оцінку доводам скаржника про подвійне стягнення з нього частини суми податкового боргу, заявленого до стягнення у цій справі.

За правилами ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона ІВ» - задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року - скасувати.

Справу №809/792/16 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р.Ф. Ханова