Справа № 260/563/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8507/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Багрія В.М., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, за апеляційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року (суддя першої інстанції Дору Ю.Ю., м. Ужгород, повний текст рішення складено 11.07.2019),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА305000/2019/000073/2 від 04.04.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Закарпатської митниці ДФС №UА305200/2019/00074 від 04.04.2019.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Закарпатської митниці ДФС №UА305000/2019/000073/2 від 04.04.2019. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Закарпатської митниці ДФС №UА305200/2019/00074 від 04.04.2019. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3322,31 грн.

Із таким судовим рішенням не погодилася Закарпатська митниця ДФС та подала апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог зазначив, що з огляду на перелік наданих для підтвердження митної вартості документів твльки два документи взагалі містять інформацію щодо вартості товару рахунок-фактура та калькуляція транспортних витрат. При цьому, платіжний документ (квитанція) про сплату цього рахунку митниці не надавався. Митницею було застосовано систему управління ризиками, згідно якої визначено, що митна вартість товару нижча митної вартості аналогічних товарів. Відповідачем було запропоновано провести консультацію з метою обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Позивачу було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження митної вартості. На запит митниці про надання додаткових документів декларантом 25.03.2019 надано експертний висновок (звіт про оцінку) від 25.03.2019 №199-03-19. Оскільки відомості, наявні у поданих декларантом до митного оформлення документах не містять достатніх даних для визнання заявленої декларантом митної вартості, а інших додаткових документів декларант не подав, 04.04.2019 митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000073/2.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток на зазначені ними адреси. Ці повістки були отримані у встановленому порядку завчасно. Однак сторони у судове засідання не з`явились.

Представник відповідача подав клопотання від 4 жовтня 2019 року про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю явка представника, яка зумовлена об`єктивними причинами. Разом з тим, про конкеретні причини неможливості явкив судове засідання представника і необхідність відкладення слухання суду повідомлено не було.

Отже, оскільки апелянт не зазначив причини неявки представника в засідання, у суду відсутні підстави вважати їх поважними. Отже, враховуючи, що відповідач є органом державної влади, має можливість забезпечити участь представника у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розглдяду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2019 позивачем придбано в Німеччині (фірма: Barski Boris und Barski David GdbR автомобіль бувший y використанні, 2015 року, марки VOLKSWAGEN VW, модель: CARAVELLE, об`єм двигуна 1 968 куб.см, дизель, потужність 103 кВт, категорія: М1, тип кузова: універсал; призначення: для перевезення людей на дорогах загального користування, ідентифікаційний № (шасі) : WV2ZZZ7HZFH151182 (далі т.з.). Згідно рахунку-фактури №2604 від 12.03.2019 даний транспортний засіб придбано позивачем за 10370 Євро (а.с. 14).

Як видно з матеріалів справи, 4 квітня 2019 року позивачем було подано до Закарпатської митниці ДФС до митного контролю та митного оформлення згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію № UA305200/2019/021137 в режимі ІМ 40.

У декларації було зазначено вартість придбання автомобіля (графа 22) 10370 Євро, сума у гривнях 315738,54 грн, також зазначено транспортні витрати 150 Євро. При цьому, визначено митну вартість за резервним методом в розмірі 11012 Євро, в тому числі: база нарахування 10862 Євро (ціна, визначена в експертному висновку №199-03-19), транспортні витрати - 150 Євро (а.с. 80-83).

Для підтвердження митної вартості та митного оформлення до органу митного контролю позивачем було подано: рахунок фактуру №2604 від 12.03.2019 відповідно до якої вартість придбаного позивачем транспортного засобу складає 10370 Євро; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 13.03.2019; договір-доручення б/н про надання послуг по декларуванню товарів від 14 березня 2019 року; експортний супровідний документ МRN 19DE47E7 від 13.03.2019; свідоцтво про реєстрацію від ZBI 209705291 від 13.03.2019; звіт про оцінку №199-03-19 від 25.03.2019, відповідно до якого вартість транспортного засобу, заявленого позивачем до розмитнення склала 10862 Євро (а.с.а.с. 14-30).

Також, 04 квітня 2019 року позивачем направлено повідомлення про неможливість надання додаткових документів (а.с. 84).

Того ж дня за результатами розгляду поданої декларації № UA305200/2019/021137 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2019/000073/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305200/2019/00074 від 04 квітня 2019 року (а.с. 34-35).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність цих рішень з наступних мотивів.

Як видно з оскаржуваного рішення про коригування вартості (пункт 33), його було прийнято в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України за результатами опрацювання товаросупровідних документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, у зв`язку з поданням до митного оформлення митної декларації без врахування результатів попередньо проведеної консультації, а також за результатами відпрацювання форм митного контролю за ризиком код 105-2, 106-2, згенерованими автоматизованою системою аналізу та управління ризиками заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу у розмірі 11012 Євро не може бути визнана в зв`язку з наявністю у органа доходів і зборів цінової інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та неподанням декларантом додаткових документів необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу. Також зазначено, що відповідно до частини 5 статті 55 МК України декларантом було проведено консультацію з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Проте, до митного оформлення було подано митну декларацію без врахування результатів консультації.

Органом доходів і зборів застосовано резервний метод визначення митної вартості товару та самостійно визначено вартість автомобіля у зв`язку з наявністю у органа доходів і зборів відповідної цінової інформації, а саме: згенерований АСАУР для т.з. індикатор ризику по вартості на рівні 19250 Євро. Таким чином, при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взято цінову інформацію (19250 Євро) згенеровану АСАУР для вказаного т.з. та калькуляцію транспортних витрат б/н від 15.03.2019 (150 Євро).

Однак, такі висновки контролюючого органу є неправомірними з огляду на таке.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Згідно із положенням частини 4 вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

У силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 частини 1 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (статті 54 частина 3 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (стаття 54 частина 6 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16.

Достовірність поданих до митного оформлення документів поставлено під сумнів відповідачем у зв`язку із спрацювання профілю ризику за напрямком митної вартості та за результатами порівняння з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Як видно з матеріалів справи, відповідач при попередньому декларуванні позивачем ввезеного автомобіля 15 березня 2019 року вимагав від позивача надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Позивачем на вимогу відповідача було надано звіт про оцінку транспортного засобу від № 199-03-19 від 25 березня 2019 року.

Однак, вказана декларація була відкликана позивачем і 4 квітня 2019 року була подана нова із зазначенням іншої митної вартості (саме щодо якої було прийнято спірні рішення), а також подано новий пакет документів, включаючи звіт про оцінку транспортного засобу від № 199-03-19 від 25 березня 2019 року, у якому визначено вартість автомобіля на дату оцінки на рівні 10862 євро (а.с. 23-32).

Також декларант зазначив, що надати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості немає можливості (а.с. 84).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що підстав для неврахування звіту про оцінку транспортного засобу від № 199-03-19 від 25 березня 2019 року при визначенні вартості автомобіля немає, адже він містить інформацію про рівень цін на автомобіль на ринку із урахуванням наявних дефектів та пошкоджень, що виникли внаслідок експлуатації.

При цьому, відповідач жодним чином не спростував зазначені у поданих до митниці документах відомості по ціну автомобіля, не вказав конкретних обставин, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів.

Відповідачем не підтверджено наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Водночас, судом встановлено, що відповідач при прийнятті рішення застосував резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю у органах доходів і зборів відповідної цінової інформації, а саме: згенерований АСАУР для транспортного засобу з Vin-кодом WV2ZZZ7HZFH151182 індикатор ризику по вартості на рівні 19250 Євро.

Згідно витягу з ЄАІС наданого відповідачем, встановлено, що представлені для порівняння транспортні засоби не всі є аналогічними, зокрема, подібним за своїми характеристиками є легковий автомобіль VOLKSWAGEN CARAVELLE, об`єм двигуна 1968 куб.см, дизель, потужність 103 кВт, універсал; призначення: для перевезення людей на дорогах загального користування, рік виготовлення 2015, країна виробництва Німеччина та митна вартість такого вказана на рівні 498773,01 грн. Решта автомобілів, митна вартість яких визначена на рівні 592254,80 грн та 792161,42 грн (а.с. 85), не є аналогічними чи подібними за своїми характеристиками відносно транспортного засобу заявленого до розмитнення позивачем, оскільки не відповідає країна виробництва, загальна кількість місць, тощо.

При цьому, суд першої інстанції правильно визнав, що оскільки поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом, відсутні підстави вважати, що визначена митним органом вартість автомобіля є об`єктивною.

Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UА305000/2019/000073/2 від 04.04.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Закарпатської митниці ДФС №UА305200/2019/00074 від 04.04.2019 і задовольнив позов.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 260/563/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. М. Багрій
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.