Справа № 340/1040/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

17 жовтня 2019 року м. Кропивницький справа № 340/1040/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1 А ОСОБА_2 ;

відповідача : Костюкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Управління державного архітектурно будівельного контролю міської ради м.Кропивницького (вул. В. Перспективна, 41, м.Кропивницький, 25006, )
провизнання протиправними та скасування приписів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- припис №68 від 29.11.2017 року, виданий головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської міської ради Риловою К.В., про зупинення підготовчих та будівельних робіт по АДРЕСА_2 ;

- припис №69 від 29.11.2017 року, виданий головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської міської ради Риловою К.В., про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким її зобов`язано привести квартиру АДРЕСА_3 в попередній стан, шляхом демонтажу добудови (балкону)

Разом з позовною заявою позивачка заявила клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом поважними та поновлення строку звернення до суду (а.с.13-15).

Ухвалою від 06.05.2019 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та звільнення від сплати судового збору - відмовити. Позовну заяву ОСОБА_3 про скасування приписів залишено без руху.

Ухвалою від 05.06.2019 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

21.06.2019 року відповідачем до суду подано відзив разом з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позов поданий після закінчення строків звернення до суду (а.с.79-81).

В судовому засіданні позивач наполягав на поважності причин пропуску звернення до суду, посилаючись на обставини, викладені в позові та додаткові докази.

Представник відповідача в судовому засіданні проти поновлення строку звернення до суду заперечувала, зазначаючи, що наведені позивачем припини пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними.

Визначаючись щодо заявленого клопотання та вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходив з такого.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Статтею 99 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду.

Так, частиною 2 зазначеної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачка як на поважну причину пропуску строку звернення до суду посилається на те, що про оскаржувані приписи №68 та №69 від 29.11.2017 року та постанову дізналась лише 31.01.2019 року, після ознайомлення з матеріалами справи та отримання у Кіровському районному суді м. Кіровограда копії позовної заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської міської ради до ОСОБА_3 про знесення балкону та доданих до неї матеріалів у справі №404/2722/18.

При цьому позивачка зазначила, що судової кореспонденції з Кіровського районного суду м. Кіровограда не отримувала. Листи Управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради м. Кропивницького з приписами та Кіровського районного суду з поштовими відправленнями про відкриття провадження 26.06.2018 року та наступні повістки вручені не були.

Разом з тим, представник відповідача у поданому відзиві та клопотанні від 21.06.2019 року вказала, що 29.11.2017 року видано приписи №69 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства та припис №68 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які 30.11.2017 року було направлено поштою та отримані позивачкою 02.12.2017 року (а.с.80).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд робить висновок, що очікування дій адвоката з метою захисту своїх порушених прав протягом 3 років не є поважною причиною, адже не є непереборною обставиною, яка перешкоджала своєчасно саме позивачу звернутись до суду. Така обставина й не пов`язана з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасно звернутись до суду. Позивач не був позбавлений можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що раніше ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року №340/1040/19 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та звільнення від сплати судового збору відмовлено. Рішення є чинним, набрало законної сили та не скасоване.

Так, судом встановлено, що оскаржувані приписи винесено 29.11.2017 року в яких зазначено, що від підпису про їх отримання відмовилися.

Оскільки, позивачка від отримання та підпису документів складених за результатами заходів державного архітектурно-будівельного контролю відмовилася, тому їх 30.11.2017 року було направлено поштою (а.с.97, 98).

Зазначена обставина підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 30.11.2017 року отримане 02.12.2017 року за підписом у графі - розписка в одержанні (а.с.99).

Представник позивача в судовому засіданні вказувала на те, що позивачка не отримувала лист відповідача з оскаржуваними приписами, оскільки в повідомленні не її підпис та вона на той час проживала з неповнолітніми дітьми. На підтвердження викладеного представником надано довідка №5943 від 30.08.2019 року в якій зазначено, що з 15.05.2017 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: позивачка ОСОБА_3 та її неповнолітні діти.

Суд вважає, що доводи представника позивача не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наступним.

За загальними приписами довідка про зареєстрованих і проживаючих осіб (склад сім`ї) це - документ, що засвідчує факт реєстрації особи (зареєстровані «прописані») за адресою житла. Суд зауважує, що довідка за Формою №3 (про склад сім`ї) породжена радянським інститутом прописки, який передбачав можливість проживання за однією адресою лише членів сім`ї. На час виникнення спірних правовідносин, особа може бути зареєстрована за різними адресами та проживати за різними адресами.

Більш того, з грудня 2016 року, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №861, якою внесено зміни до постанов Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. №470 і Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117, довідка за Формою №3 (про склад сім`ї) втратила чинність та її виключено з переліку документів.

Разом з тим, листом від 04.10.2019 року №41-07/Ж-16974 Кіровоградською дирекцією АТ «Укрпошта» повідомлено, що надання послуг поштового зв`язку надаються згідно з вимогами Правил надання послуг поштового зав`язку, затверджених поставною Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270.

Пунктом 99 вищезазначених Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги твердження представника позивача та надані докази щодо неможливості отримання рекомендованого листа 02.12.2017 року, оскільки за місцем проживання позивачки отримати поштове відправлення від відповідача будь-який повнолітній родич, член родини тощо, який міг бути не прописаний та надати документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо).

Поряд з тим, досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що в протоколі №61 про адміністративне правопорушення від 29.11.2017 року складеного відносно ОСОБА_3 зазначені всі паспортні дані.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі необхідні дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності задля встановлення дійсних обставин справи та ідентифікації правопорушника.

В протоколі зазначені всі персональні дані позивачки, які містяться в паспорті, а саме: дата та місце народження, місце проживання, серія та номер паспорта, ким та коли паспорт виданий.

Приписами статті 1 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

При цьому, зазначені дані не є у відкритому доступі та відповідач не має повноважень щодо їх зібрання, а може отримати за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов.

З наведеного суд вбачає, що позивачка дійсно була присутня під час перевірки та надавала свій паспорт для складання протоколу про адміністративне порушення 29.11.2017 року.

Матеріалами справи встановлено, що за заявою відповідача від 23.01.2018 року №01-46/96 державним виконавцем Фортечного відділу ДВС м. Кропивницького 03.04.2018 року відкрито виконавче провадження ВП№56052228 про стягнення штраф у розмірі 25500 грн.

Копія зазначеного рішення була направлена на адресу позивачки 12.04.2018 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме фіскальним чеком №0271 від 12.04.2018 року (а.с.124, 125).

Суд зауважує, що під поважними причинами пропуску строку на оскарження слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась, та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України", Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 16.11.2016 у справі №6-2469цс16 зазначив, що позивач у справі повинен довести факт того, що він не міг дізнатись про порушення свої прав раніше.

Виходячи у сукупності з дійсно встановлених по справі обставин, суд вважає, що вказана причина не може бути визнана судом поважною, оскільки не носить ознак об`єктивності та непереборності. Інших обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачці звернутись з позовом до суду позивачкою не наведено.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Стаття 100 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Окремо необхідно зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 100 КАС України залишення позовної заяви без розгляду допускається в тому числі й на стадії судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з пропущенням, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України строку, а суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, позову заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління державного архітектурно будівельного контролю міської ради м. Кропивницького про визнання протиправними та скасування приписів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.10.2019 року.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук