Справа № 826/6168/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 жовтня 2019 року м. Київ№ 826/6168/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в письмовому провадженні справу

за позовом приватного підприємства «Науково-консультативний і діагностичний центр «Головний біль»

до Київської міської ради

Постійної комісії Київської міської ради з питань власності

про визнання протиправним рішення в частині

Суд прийняв до уваги таке:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Науково-консультативний і діагностичний центр «Головний біль» (далі по тексту - позивач, Медичний центр «Головний біль») з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач 1, КМР), постійної комісії Київської міської ради з питань власності (далі по тексту - відповідач 2, Комісія) в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності (протокол засідання №29 від 01.11.2016) в частині відмови Медичному центру «Головний біль» в застосуванні п.11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва»

Позов обґрунтований безпідставністю оскаржуваного рішення Комісії, в частині не застосування до позивача пільги в розмірі 50 % щодо здійснення орендної оплати при укладенні договору оренди нежитлового приміщення.

Відповідачі заперечення проти позову не надали.

21.11.2017 суд, на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

Як убачається із матеріалів справи, між Шевченківською районною в місті Києві державною адміністраціє (орендодавець) та приватним підприємством «Науково-консультативний і діагностичний центр «Головний біль» (далі по тексту - позивач, Медичний центр «Головний біль» (орендар) 31.01.2017 укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, а саме нежитлове приміщення підвалу загальною площею 103,4 кв.м.

Як убачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини виникли під час укладання на новий термін договору оренди нежитлового приміщення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), Господарським процесуальним кодексом України (далі по тексту - ГПК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та іншими НПА.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України у редакції, чинній до на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

У п. п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі, визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України у редакції, чинній до на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України у редакції, чинній до на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Аналогічна норма закріплена у п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України у чинній редакції.

Крім того, суд зазначає, що право на укладання договору оренди нежитлового приміщення позивач мав відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Аналізуючи викладене вище, враховуючи предмет даного позову, суд дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та підсудний суду господарської юрисдикції.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дану справу належить розглядати в порядку господарського судочинства та, як наслідок, наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 238, 239, 241 - 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Науково-консультативний і діагностичний центр «Головний біль» до Київської міської, Постійної комісії Київської міської ради з питань власності про визнання протиправним та скасування рішення в частині - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що даний спір може бути розглянутий в порядку господарського судочинства за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Р.О. Арсірій