Справа № 260/1191/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/1191/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною, протиправною податкової консультації та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить: 1) визнати недійсною, протиправною та скасувати податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 05.08.2019 р. за №3653/6/99-99-13-02-03-15; 2) зобов`язати Державну фіскальної служби України надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нову податкову консультацію з урахуванням висновків адміністративного суду з внесенням до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність у галузі вантажних перевезень автомобільним транспортом, в тому числі перевезень вантажів у міжнародних сполученнях. Позивач звернувся до ДФС України із запитом про надання індивідуальної податкової консультації з питань необхідності врахування в обсяг транзитних перевезень (які звільняються від оподаткування) весь маршрут перевезення без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза її межами, порядку застосування пільги, визначеної п. 197.8 ст. 197 Податкового кодексу України, до операцій з постачання послуг з транзитного перевезення вантажів. Наданою податковою консультацією контролюючий орган роз`яснив, що операції з постачання послуг з перевезення пасажирів та вантажів транзитом через митну територію України, а також з постачання послуг, пов`язаних з таким перевезенням, звільняються від оподаткування ПДВ, а визначена п. 197.8 ст. 197 Податкового кодексу України пільга застосовується до вказаних операцій по всьому маршруту в цілому без поділу на відрізки. Вказану податкову консультацію вважає такою, що суперечить вимогам податкового законодавства, оскільки послуги з транзитного перевезення вантажів здійснюються виключно територією України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України, а тому перевезення, що здійснюється поза межами митної території України, не може розглядатися як транзитне перевезення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

01 жовтня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.09.2019 р., відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує з мотивів його безпідставності. Зокрема, вважає, що податкова консультація надана позивачу відповідно до ст. 52 Податкового кодексу України, в якій повідомлено, що питання оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності, у тому числі у разі, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються в межах договорів транзитного перевезення вантажів, вже роз`яснено в Узагальнюючій податковій консультації, затвердженій наказом ДПС України від 06.07.2012 р. №610, яка є діючою, не відкликана ДФС та не скасована в судовому порядку. Зазначає, що норми ст. 197 Податкового кодексу України не містять жодних застережень щодо не врахування при визначенні обсягу операцій, які звільнені від оподаткування, перевезень вантажів автомобільним транспортом на відрізку від пункту митного оформлення товарів до пункту призначення за межами державного митного кордону України, а також від пункту їх відправлення за межами державного митного кордону України до пункту їх митного оформлення на митній території України, а тому не можуть розглядатися як транзитні перевезення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) здійснює господарську діяльність, в тому числі, з міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (арк. спр. 11 - 15).

27 червня 2019 року ФОП ОСОБА_1 направив до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) запит на отримання індивідуальної податкової консультації з наступного питання:

1. При міжнародному перевезенні вантажів ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний враховувати в обсяг транзитних перевезень (які звільняються від оподаткування) весь маршрут перевезень вантажів в цілому, без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза її межами? Як приклад перевезення по рейсу Італія - Російська Федерація через Україну.

2. При міжнародному перевезенні вантажів пільга, визначена п. 197.8 ст. 197 Податкового кодексу України, застосовується до операцій з постачання послуг з транзитного перевезення вантажів виключно територією України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України? Як приклад перевезення вантажів по рейсу Італія - Російська Федерація через Україну.

3. За якими нормами Податкового кодексу України оподатковуються операції з постачання послуг міжнародного перевезення вантажів, беручи весь маршрут перевезення вантажів з поділом його на відрізки в межах митної території України та поза її межами? Як приклад перевезення по рейсу Італія - Російська Федерація через Україну (арк. спр. 17 - 20).

Листом №3653/6/99-99-13-02-03-15/ІПК від 05.08.2019 р. ФОП ОСОБА_1 надано податкову консультацію, відповідно до змісту якої повідомлено, що питання оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності, у тому числі у разі, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються в межах договорів транзитного перевезення вантажів, роз`яснено в Узагальнюючій податковій консультації, затвердженій наказом ДПС України від 06.07.2012 р. №610. Зокрема, у питанні-відповіді 11 розділу ІІІ такої консультації роз`яснено, що відповідно до п. 197.8 ст. 197 Податкового кодексу України операції з постачання послуг з перевезення (переміщення) пасажирів та вантажів транзитом через митну територію України, а також з постачання послуг, пов`язаних із таким перевезенням (переміщенням), звільняються від оподаткування ПДВ. Пільга, визначена п. 197.8 ст. 197 Податкового кодекс України, застосовується до операцій, з постачання послуг з транзитного перевезення по всьому маршруту перевезення вантажів в цілому, без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза межами митної території України (арк. спр. 21 - 22).

Вважаючи вищенаведену індивідуальну податкову консультацію такою, що суперечить нормам податкового законодавства, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскарженій індивідуальній податковій консультації, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 р. (далі - ПК України).

Норми ПК України передбачають, що податковою консультацією є індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.1721 п. 14.1 ст. 14 ПК України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно пп. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14 ПК України узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.

Порядок надання та наслідки застосування податкових консультацій регламентуються положеннями ст.ст. 52 та 53 ПК України.

Так, відповідно до п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

П. 52.3 ст. 52 ПК України зазначено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Згідно п. 52.6 ст. 52 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.

Отримання платником податку податкової консультації згідно чинного законодавства України є юридично значимим фактом, оскільки це безпосередньо впливає на його права, свободі і інтереси в сфері оподаткування.

Зокрема, п. 53.1 ст. 53 ПК України встановлено, що не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Отже, індивідуальні податкові консультації мають індивідуальний характер і можуть застосовуватись виключно платником податків, якому надано таку консультацію, з дня її надання.

Разом з тим, абз. 2 п. 53.1 ст. 53 ПК України передбачено, що у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок надання та практичне застосування наданих податкових консультацій, суд дійшов висновку, що норми ПК України розрізняються поняття індивідуальної та узагальнюючої податкової консультації як два самостійні рішення контролюючого органу. При цьому положення узагальнюючої податкової консультації мають вищу юридичну силу у порівнянні з положеннями індивідуальної податкової консультації та підлягають першочерговому застосуванню у разі наявності суперечностей між ними.

Положеннями п. 53.2. ст. 53 ПК України надано право платнику податків оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Спірні правовідносини виникли з приводу оскарження позивачем наданої йому контролюючим органом індивідуальної податкової консультації з питань оподаткування операцій з постачання послуг з міжнародного перевезення вантажів у разі транзиту вантажів через митну територію України з урахуванням того, що такі вже роз`яснені в Узагальнюючій податковій консультації, затвердженій наказом ДПС України від 06.07.2012 р. №610.

При розгляді даної адміністративної справи суд враховує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд повинен пересвідчитись також у тому, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити відновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, та у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Так, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Одним з принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Цей принцип полягає в тому, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскаржена індивідуальна податкова консультація стосуються питання оподаткування операцій з постачання послуг з міжнародного перевезення вантажів у разі транзиту вантажів через митну територію України. Надаючи таку консультацію, ДФС України звернув увагу ФОП ОСОБА_1 на те, що порушене в запиті питання вже роз`яснено в Узагальнюючій податковій консультації, затвердженій наказом ДПС України від 06.07.2012 р. №610, а положення такої їй відповідають.

Так, зокрема, наказом Державної податкової служби України №610 від 06.07.2012 р. затверджено Узагальнюючу податкову консультацію щодо порядку оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності (далі - Узагальнююча податкова консультація), в якій, в тому числі, роз`яснено порядок оподаткування транспортно-експедиторської діяльності при умові, що транспортно-експедиторські послуги надаються в межах договорів транзитного перевезення вантажів. В такій на запитання чи застосовується пільга, визначена п. 197.8 ст. 197 ПК України при транзитному перевезенні вантажів до всього маршруту перевезення, чи лише до відрізку маршруту в межах митної території України, надано відповідь, що така застосовується до операцій з постачання послуг з транзитного перевезення по всьому маршруту перевезення вантажів в цілому, без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза межами митної території України.

Зазначена Узагальнююча податкова консультація є чинною, а викладені в ній висновки повністю відповідають наданій ФОП ОСОБА_1 індивідуальній податковій консультації.

Тому, враховуючи правову природу узагальнюючої податкової консультації та першочергове застосування її положень по відношенню до положень індивідуальної податкової консультації, що передбачено нормами ст. 53 ПК України, суд вважає, що оскаржуючи саме надану йому індивідуальну податкову консультацію, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Суд зазначає, що навіть у випадку скасування такої та надання контролюючим органом нової податкової консультації з урахуванням висновків суду, враховуючи положення абз. 2 п. 53.1 ст. 53 ПК України, застосуванню будуть підлягати положення саме Узагальнюючої податкової консультації, а тому задоволення позову не вплине на обсяг прав та обов`язків позивача.

Приймаючи рішення в спірних правовідносинах, суд, відповідно до ст. 9 КАС України, виходить із заявлених позивачем позовних вимог та обраного способу захисту порушеного права.

Питання визначення предмету позову, мотивів на його обґрунтування згідно з нормами КАС України є правом саме позивача, та підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі сукупності доказів з урахуванням принципу змагальність сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування у кожному конкретному випадку.

Суд зазначає, що оскаржена індивідуальна податкова консультація і Узагальнююча податкова консультація є різними рішеннями суб`єкта владних повноважень, дія яких поширюється на різне коло осіб, та можуть бути окремими предмета оскарження в суді. Тому в даному випадку суд не може застосувати положення ч. 2 ст. 9 КАС України щодо права виходу за межі позовних вимог, оскільки в такому разі буде порушено принципи рівності, змагальності сторін та безсторонності суду при розгляді даної адміністративної справи.

Суд зауважує, що невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 39292197) про визнання недійсною, протиправною податкової консультації та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін