Справа № 200/8668/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. Справа№200/8668/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 87551, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівників, 1, ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.06.2019 року №З-3247/0-1169/0/37-19 про відмову у відведенні земельної ділянки площею 1,9913 га кадастровий номер :07:000:0828 у власність для відведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області, зобов`язання відповідача затвердити позивачу Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення розташованої за адресою: Зеленоярська сільська рада Нікольського району Донецької області щодо відведення земельної ділянки площею 1,9913 га кадастровий номер :07:000:0828 та передати у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на Зеленоярській сільській раді Нікольського району Донецької області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 30 липня 2019 року.

30 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

30 липня 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 28 серпня 2019 року.

28 серпня 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 10 вересня 2019 року.

10 вересня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі та закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року суд закрив підготовче провадження і призначив судове засідання на 09 жовтня 2019 року.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, за таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17.04.2018 року позивач звернувся до управління з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Не отримавши відповіді в строк, передбачений ч.4 ст. 118 Земельного кодексу України, згідно ч.7 вказаної статті, отримано право на замовлення проекту землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомлено відповідний орган. Після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача, відомості внесені до Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер :07:000:0828. Відповідачем відмовлено у затверджені цього проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у безоплатну власність. Позивач вважає цю відмову безпідставною та такою, що суперечить вимогам Закону України «Про землеустрій».

У строк, наданий судом, відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що за результатом розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності листом від 22.05.2018 №3-1933/0-1269/0/37-18 повідомлено позивача, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не можливо, оскільки витребувана земельна ділянка входить до складу земельного масиву, на який розпорядженням Володарської районної державної адміністрації надані дозвіл іншим громадянам. Листом від 18.07.2019 №3-3247/0-1169/0/37-19 роз`яснено про неправомірність дій позивача стосовно укладання договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповіді надіслані поштою. Вважає відмову у наданні дозволу вмотивованою, що унеможливлює затвердження проекту землеустрою на передачу земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Крім того, вказує, що не погоджується з вимогою позивача зобов`язати затвердити даний проект землеустрою, оскільки суд не може втрутитись у діяльність органу державної влади, зобов`язуючи його приймати конкретне рішення, що є втручанням в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.Доказів надсилання та отримання позивачем листа від 22.05.2018 №3-1933/0-1269/0/37-18 до суду не надано.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , Паспорт серії НОМЕР_2 ) є громадянином України.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

17 квітня 2018 року позивачем до Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області засобами поштового зв`язку подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства. Клопотання отримано відповідачем 24.04.2018 року. (а.с. 11)

18.06.2019 року Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області у відповіді №З-3247/0-1169/0/37-19 повідомило, що клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0000 га надійшло на розгляд Головного управління 24.04.2018 року. За результатами розгляду клопотання Головним управлінням надано відповідь у встановлений строк та надіслано поштою. Додатково зазначено, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не представляється можливим, оскільки витребувана позивачем земельна ділянка входить до складу земельного масиву, на які розпорядження Володарської районної державної адміністрації надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок іншим громадянам, термін дії дозволів не встановлено. Повідомлення позивача про розроблення проекту землеустрою без відповідного дозволу органу виконавчої влади відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України надійшло на розгляд Головного управління 06.07.2018 року, на що також була надана відповідь та надіслана поштою. Правові підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Головного управління відсутні, проект землеустрою повернуто. (а.с. 20)

19.04.2019 року позивач звернувся із клопотанням до відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за адресою: Зеленоярська сільська рада Нікольського району Донецької області та передання у власність позивачу земельну ділянку загальною площею 1,9913 га. (а.с. 19)

03.07.2018 року позивачем до Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області поштою подано повідомлення про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу на підставі ч.3 п.7 ст. 118 Земельного кодексу України у зв`язку із ненаданням у місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні. До повідомлення додано договір №13-02/06, укладений 14 червня 2018 року між замовником ОСОБА_1 та виконавцем ФОП ОСОБА_2 , предметом якого є виконання проектно-вишукувальних робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Зеленоярська сільська рада Нікольського району Донецької області. Повідомлення про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу отримано відповідачем 06.07.2018 року. (а.с. 14-18)

Отже, спірною є відмова у затверджені проекту землеустрою на передачу земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що викладена у листі від 18.06.2019 року№З-3247/0-1169/0/37-19.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Згідно п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунуто недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Відносно підстав для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Головного управління, з посиланням на норми ст. 50 Закону України «Про землеустрій» суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Абзацом третім ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з абзацом 3 частини третьої статті 123 Земельного кодексу України особа має право замовити розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Аналіз положень абзацу 3 частини третьої статті 123 Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що зацікавлена особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу протягом одного місяця від дня закінчення місячного строку з часу реєстрації клопотання у відповідному уповноваженому органі. Місячний строк, упродовж якого особа може реалізувати це право, є присічним. Відтак, нездійснення права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у цей строк призводить до припинення цього права.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом звернення позивача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства, яке отримане відповідачем 24.04.2018, а ні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а ні мотивованої відмови Головним управлінням у місячний строк (тобто до 25.05.2018) не надано.

На виконання вимог передбачених абзацом третім ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України позивачем у встановлений строк замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу, про що письмово повідомлено управління. Також, до повідомлення додано договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що укладений 11 січня 2018 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано вимоги ст. 118 Земельного кодексу України щодо розробки проекту землеустрою з відведення земельної ділянки без отримання відповідного дозволу.

Щодо неприйняття наказу про затвердження проекту землеустрою на передачу земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства суд зазначає наступне.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Згідно пункту 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 06 березня 2019 року справа №1640/2592/18, в постанові від 16.05.2019 р. по справі №817/252/18.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, (клопотанням) відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачеві відповіді у формі листа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його затвердженні у формі наказу, свідчить про протиправну бездіяльність уповноваженого органу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання затвердити поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель особистого селянського призначення державної власності, площею 1,9913 га кадастровий номер :07:000:0828 розташованої за межами населених пунктів на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, згідно норм Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Слід зазначити, що зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Аналогічні висновки містяться в декількох рішеннях Верховного Суду: постановах від 28.02.2019 в справі №818/1903/17, від 05.03.2019 у справі № 818/1817/17, від 06.03.19 в справах №1640/2592/18 та 1640/2594/18 (номери в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 80197919, 80269038,80269406,80269161 відповідно).

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Суд враховує усі надані позивачем докази, а також те, що 21.01.2019 року експертом державної експертизи складено висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №681-49/81-49 з підсумковою оцінкою - погоджено. Однією з основних характеристик запроектованої земельної ділянки є те, що на момент складання проекту землеустрою це землі запасу, які не надані у власність користування громадянам чи юридичним особам, код згідно КВЦПЗ 16.00.

Крім того, суд зазначає, що надання будь-яким особам дозволів на розроблення відповідних проектів землеустрою є лише первісним етапом процедури відведення земельних ділянок і не означає, що такі проекти землеустрою в наступному будуть затверджені компетентним суб`єктом владних повноважень, а земельні ділянки - передані заявникам (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину для веденняособистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населених пунктів на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Посилання відповідача про відведення земельної ділянки іншій особі суд не бере до уваги, оскільки такі докази відповідачем до суду не надані.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 87551, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівників, 1, ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області щодо визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття наказу про затвердження проекту землеустрою на передачу земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0828 безоплатно у власність ОСОБА_1 площею 1,9913 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 87551, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівників, 1, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19 квітня 2019 року та вирішити питання про погодження або про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населених пунктів на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області земельної ділянки площею 1,9913 га кадастровий номер :07:000:0828 з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 87551, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівників, 1, ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку загального провадження (в письмовому провадженні) 09 жовтня 2019 року. Повний текст рішення складено та підписано 11 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова