Справа № 806/2114/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2114/18

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В. Суддя-доповідач: Граб Л.С.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (правонаступник-Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити первні дії,

В С Т А Н О В И В :

17.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 у справі № 806/2114/18 за виключними обставинами.

Мотивами заяви зазначено те, що рішенням від 25.04.2019 у справі №1-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у частині 3 статті 59 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-Х11 (далі - Закон №796-ХІ1). відповідно до якої визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, внаслідок цього стали особами з інвалідністю. При цьому, заявник вважає, що такі висновки Конституційного Суду України є визначальними, викладені обставини є виключними, мають істотне значення для правильного розгляду справи, для перегляду рішення суду та задоволення позову в повному обсязі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами задоволено:

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №806/2114/18 скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №3523/03-Б від 17 квітня 2018 року;

-зобов`язано Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області замінено на правонаступника- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом війни 3-ї групи, перебуває на обліку в ГУПФУ в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

29 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського ОУПФУ з заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017.

Листом №3523/03-Б від 17.04.2018 Управління відмовило позивачу у перерахунку пенсії на тій підставі, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 з 01.10.2017 року підлягали перерахунку розміри пенсій осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Відносно ОСОБА_1 такі підстави відсутні, тому відсутні підстави для застосування норм зазначеної постанови при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Бердичівського ОУПФУ (правонаступник ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Бердичівського ОУПФУ№ 3523/03-Б від 17 квітня 2018 року "Про відмову в перерахунку пенсії";

-зобов`язати відповідача провести з 01.10.2017 перерахунок та виплачувати йому пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не відповідає усім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки участь останнього у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження "дійсної строкової служби".

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України для перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 у справі № 8806/2114/18 у зв`язку з виключними обставинами.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Частина третя статті 59 "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-Х11 в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 №2148-VIII, яка діяла з 01.10.2017, передбачала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Згідно зазначеного рішення словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Конституційний Суд України у рішенні зокрема зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення.

Рівність та недопустимість дискримінації особи є конституційними принципами національної правової системи України, а також фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 14), Протоколі № 12 до неї (стаття 1) та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статті 1, 2, 7).

На це вказував і Європейський суд з прав людини, стверджуючи, що відмінність у ставленні є дискримінаційною тоді, коли немає об`єктивного і обґрунтованого виправдання (§ 51 рішення у справі "Stec and Others v. the United Kingdom" від 6 липня 2005 року).

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" регламентовано, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У частині 1 ст. 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 ст. 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2018, що є предметом перегляду за виключними обставинами, не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Така правова позиція сформована в ухвалі Верховного Суду від 03.06.2019 у справі № 818/1131/17.

Крім того, у резолютивній частині рішення № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року зазначено, що словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону №796XII, визнано неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року. При цьому вказане рішення не має зворотної сили.

У період з 01.11.2017 року до 25.04.2019 року словосполучення "дійсної строкової служби", що містилося в положеннях частини 3 статті 59 Закону № 796XII, було чинним.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.11.2018 року в справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Відповідно до обставин вказаної справи Верховний Суд розглядав питання щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку із визнанням неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

З огляду на вказане, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 361 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити первні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі № 806/2114/18 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.