Справа № 360/1091/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року справа №360/1091/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Гайдара А.В., секретаря Токаревої А.Г., представника позивача Селезньової О.О., представника відповідача Ікешової А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. (у повному обсязі складено 1 липня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/1091/19 (головуючий І інстанції суддя Т.І. Чернявська) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28 лютого 2019 року № 185,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 28.02.2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» (а.с. 5-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 360/1091/19 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 145-151).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач мав право провести позапланову перевірку на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а не на підставі п.п. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Разом з тим, станом на час винесення спірного наказу підстави для проведення перевірки за п.п. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України були відсутні.

Також апелянт вказує на те, що в наказі Головного управління ДФС у Луганській області від 28 лютого 2019 року № 185 неправомірно розширено перелік контрагентів позивача, а також період перевірки; господарські операції із резидентами країн, перелік яких наведений у розпорядженнях Кабінету Міністрів України, є контрольованими лише у разі здійснення їх починаючи з 2016 року.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" (ідентифікаційний код 04643841) у встановленому законом порядку зареєстроване юридичною особою, видами діяльності якого є: код КВЕД 28.29 Виробництво інших машин загального призначення, н. в. і. у.; Код КВЕД 28.99 Виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н. в. і. у.; Код КВЕД 25.26 Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів (основний); Код КВЕД 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 березня 2019 року за № (а.с. 14-23).

За 2015 рік Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" мало чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у розмірі 116493000,00 грн., що підтверджується Звітом про фінансові результати (Звітом про сукупний дохід) за 2015 рік (а.с. 58).

Протягом 2015 року позивач здійснював операції з експорту обладнання на користь нерезидента AZMECO INTERNATIONAL FINANCE LTD (Кайманові острови) за контрактом від 21 жовтня 2014 року № 11 на загальну вартість 1060350,00 доларів США або 24890778,00 гривень, що підтверджено митними деклараціями від 20 березня 2015 року № 702190001/2015/000297 на 767350,00 доларів США, від 07 серпня 2015 року № 702190002/2015/001001 на 13500,00 доларів США та від 07 серпня 2015 року № 702190001/2015/001002 на 309500,00 доларів США (а.с. 59-66 зв.).

Головне управління ДФС у Луганській області надіслало товариству з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" письмовий запит від 28 січня 2019 року № 669/10/12-32-14-03-09 «Про надання інформації відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України», в якому відповідно до частини сьомої пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України просило надати інформацію та її документальне підтвердження щодо причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, зокрема, інформацію та документи, які підтверджують або спростовують критерії віднесення господарських операцій з AZMECO INTERNATIONAL FINANCE LTD (Кайманові острови) та EFFECTIVE SOLUTIONS SNCORPORATED (Республіка Панама) до контрольованих операцій відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (а.с. 46-47, 76-78, 105-107).

Листом від 20 лютого 2019 року № 38 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" на письмовий запит контролюючого органу від 28 січня 2019 року № 669/10/12-32-14-03-09 «Про надання інформації відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України» повідомило, що, оскільки запит ґрунтується на нормативно-правових актах, які на момент його направлення втратили чинність, запит не відповідає вимогам, визначеним пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України (а.с. 49-50, 79, 108).

Головним управлінням ДФС у Луганській області видано наказ від 28 лютого 2019 року № 185 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", яким на підставі підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України наказано провести завідувачу сектору перевірок трансфертного ціноутворення управління аудиту Головного управління ДФС у Луганській області Диблі Олегу Валентиновичу документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" (код за ) з питання дотримання вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за 2015, 2016 та 2017 роки з 25 березня 2019 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 8-9).

Спірним у справі є правомірність прийняття наказу відповідачем від 28.02.2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, послався на редакцію п.п.39.5.2.1. підпункту 39.5.2. пункту 39.5 статті 39 Податкового Кодексу України, в той час як в оспорюваному наказі визначено інші норми Податкового Кодексу України, що слугували правовою підставою для видання наказу, а саме: підпункт 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.

Порядок складання та подання документації для податкового контролю відповідних операцій врегульований пунктом 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.

Для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України (в редакції, станом до 31.12.2016 року):

- платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

- форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України (в редакції, станом до 31.12.2016 року) встановлена відповідальність за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі:

- 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції;

- 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Абзацом п`ятим пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України (в редакції до 31.12.2016 року) встановлена норма, згідно якої сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі Закон № 1797) змінені права та обов`язки платників податків при звітуванні щодо контрольованих операцій, а саме: пункт підпункт 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України викладено у такій редакції:

- платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису;

- у звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді;

- у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

- новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

- уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду;

- подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктом 120.3 статті 120 цього Кодексу;

- платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції;

- форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

Законом № 1797 також викладено у новій редакції пункт 120.3 статті 120 Податкового кодексу України та доповнено вказану статтю пунктом 120.4, якими, передбачено відповідальність платника податків, зокрема:

1) пункт 120.3:

- неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

- сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення;

- неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення"

2) пункт 120.4:

- несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі, зокрема, одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як зазначалось раніше, Головним управлінням ДФС у Луганській області видано наказ від 28 лютого 2019 року № 185 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", яким на підставі підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України наказано провести завідувачу сектору перевірок трансфертного ціноутворення управління аудиту Головного управління ДФС у Луганській області Диблі Олегу Валентиновичу документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" (код за ) з питання дотримання вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за 2015, 2016 та 2017 роки з 25 березня 2019 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 8-9).

З урахуванням того, що Податковий кодекс України в редакції до 31.12.2016 року включно не передбачав ані строку для подання звіту про контрольовані операції, у разі виявлення факту його неподання (у тому числі із застосуванням штрафу), ані відповідальності за неподання звіту у такому випадку, то прийняття наказу від 28 лютого 2019 року № 185 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» з питання дотримання вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за 2015, 2016 та 2017 роки з 25 березня 2019 року є протиправним.

Відповідно до частини першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, зміст суб`єктивного права та обов`язку платника податків, у тому числі права та обов`язки платника податків, які виникли за фактом виявлення неподання звіту, належить визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права або обов`язку.

Згідно вказаного правила "закон зворотної сили не має", дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акту, а також необхідною умовою довіри до держави і права, що зазначено в окремій думці судді Конституційного Суду України К. М. І. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Сприяття верховенству права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-яка особа, перед тим, як вдатися до певних дій, мала змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як відзначав Європейський суд принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання такої відповідальності.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 804/5049/17.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що запит стосувався надання інформації та її документального підтвердження щодо причин неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, а в наказі вказані зовсім інші часові проміжки щодо яких запит взагалі не подавався.

Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду у справі 817/1310/16 від 21.08.2018 року суд не бере до уваги, оскільки предмет цієї справи не є тотожним обставинам у справі що розглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень визначених законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 195, 308, 310, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 р. у справі № 360/1091/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28 лютого 2019 року № 185 - задовольнити.

Скасувати наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 28.02.2019 року № 185 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області () витрати зі сплати судового збору у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві грн.) 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар