Справа № 338/972/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10583/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2019 року (суддя Шишко О.А., час ухвалення 10:31, місце ухвалення м.Богородчани, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №338/972/19 за позовом ОСОБА_1 до Начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Богородчанського відділення поліції Головного Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Гоцанюка Степана Васильовича,

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Богородчанського відділення поліції Головного Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Гоцанюка С.В., в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив скасувати винесену відповідачем відносно позивача постанову серії ДПО18 №326584 від 05.08.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

З цим рішенням суду першої інстанції від 13.09.2019 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 05.08.2019 р. позивач рухався по вул.Сагайдачного в селі Підгір`я, однак обгону маршрутного автобуса на мості не здійснював, і як наслідок, не порушував вимог п.14.6(г) ПДР України. Відповідач всупереч вимогам ст.268, ст.280 КУпАП відхилив усне клопотання позивача та не надав для ознайомлення доказів вчиненого правопорушення. Однак, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою те, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та на підтвердження обставин, що викладені в оскаржуваній постанові. Суд першої інстанції взяв до уваги лише пояснення інспектора, а будь-які інші докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні порушень ПДР України відсутні. Таким чином, оскаржена позивачем постанова відповідача від 05.08.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції від 13.09.2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

У засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судом апеляційної інстанції 16.10.2019 р. отримано заяву позивача про розгляд справи без його участі, та 17.10.2019 р. отримано заяву відповідача про неможливість участі в судовому засіданні.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №326584 від 05.08.2019 р. накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. на позивача ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 4).

Із змісту цієї постанови від 05.08.2019 року видно, що ОСОБА_1 05.08.2019 р. в 19 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 в с.Підгір`я по вул.Сагайдачного здійснив обгін маршрутного автобуса на мосту, чим порушив п.14.6 (г) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.14.6«г» Правил, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення правил обгону -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогостаттею 185-3 цього Кодексута правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскарженої постанови про адміністративне правопорушення від 05.08.2019 року видно, що відповідач вказує на порушення позивачем ОСОБА_1 п.14.6(г) ПДР, а саме здійснення обгону маршрутного автобуса на мосту.

Однак, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, в тому числі відеозапис чи інші технічні дані, щодо події, яка мала місце 05.08.2019 року за участі ОСОБА_1 під час керування автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , якими керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду від 13.09.2019 року не містить жодних обґрунтувань того, які докази вини позивача у вчиненні порушень ПРД України судом досліджені і на підставі яких саме доказів судом сформовано висновок про правомірність спірної постанови від 05.08.2019 року.

При цьому, суд першої інстанції в рішення безпідставно зазначав, що факт вчинення порушення ПДР України повинен спростовувати позивач, а не доводити відповідач.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість та необ`єктивність висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем встановлено факт порушення ОСОБА_1 п.14.6(г) ПДР.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що у розглядуваній адміністративній справі №338/972/19 відповідачем є Начальник сектору реагування патрульної поліції №2 Богородчанського відділення поліції Головного Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Гоцанюк С.В..

З цього приводу колегія суддів зазначає, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за частиною 2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст.222 КУпАП).

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що п.3 ч.1 ст.288 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (з особливостями встановленими КУпАП).

Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до Начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Богородчанського відділення поліції Головного Управління патрульної поліції в Івано-Франківської області Гоцанюк С.В., тобто до неналежного відповідача.

Суд першої інстанції наведених обставин не врахував і всупереч вимогам статті 48 КАС не залучив до розгляду справи належного відповідача - відповідний орган Національної поліції.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

З вищенаведеної статті видно про можливість заміни неналежного відповідача виключно судом першої інстанції.

Отже, оскільки судом першої інстанції вирішено позовні вимоги, які заявлені до неналежного відповідача, а на даній стадії адміністративного судочинства відсутні правові підстави для проведення заміни неналежного відповідачів судом апеляційної інстанції, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які заявлені до неналежного відповідача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2019 року в адміністративній справі №338/972/19 за позовом ОСОБА_1 до Начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Богородчанського відділення поліції Головного Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Гоцанюка Степана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 18.10.2019 року