Справа № 810/3551/18
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24 вересня 2019 року
справа №810/3551/18
Cудді Верховного Суду Білоуса О.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, адміністративний позов ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2018 року: №, №, №, №. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи документи містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам; відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства; висновки, відображені у податковій інформації, є лише відображенням дій працівників податкових органів, і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, та не є доказами у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки складена податкова інформація по контрагенту позивача містить інформацію виключно щодо дотримання податкового законодавства відповідним контрагентом, у ході здійснення ним господарської діяльності; платник податків не може нести відповідальність за невиконання вимог податкового чи іншого законодавства своїми контрагентами, а тим більше контрагентами контрагентів; платник податків не може нести фінансову відповідальність з тієї підстави, що в податкового органу відсутня можливість підтвердження постачання товару по ланцюгу постачання від контрагентів постачальника, оскільки в такому випадку підставою юридичної відповідальності є припущення контролюючого органу про можливе порушення, що суперечить статті 4, пункту 86.1 статті 86, статтям 109, 111, 112 Податкового кодексу України; протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визнані як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді; до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту на досудовому розслідуванні не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві; вирок Вишгородського районного суду Київської області від 8 серпня 2018 року у справі №363/261/18 не містить будь-яких фактичних обставин та фактів про господарські операції між ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015" та позивачем.

Зазначена позиція підтримана Шостим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року та рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 квітня 2018 року: №, №, № скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Колегією суддів касаційної інстанції вказана постанова, в частині скасування рішень судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 квітня 2018 року: №, №, № та направлення справи в цій частині на новий розгляд, мотивована тим, що докази, на які послалися суди в обґрунтування своїх рішень, є обов`язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у цій справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій.

Судом касаційної інстанції зазначено, що в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Київській області посилалося на те, що контрагенти позивача є учасниками кримінальних проваджень, а більшість з директорів (керівників) цих контрагентів заперечують свою участь у реєстрації та фінансово-господарській діяльності цих товариств.

Також колегією суддів касаційної інстанції, вказано, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи не взято до уваги обставини викладені відповідачем в акті перевірки, а саме те, що зі змісту протоколу допиту, здійсненого оперативним відділом Державної установи "Синельниківська виправна колонія № 94" щодо ОСОБА_1 (директора ТОВ "АМАД"), вбачається, що він заперечує свою причетність до діяльності цього товариства та підписання будь-яких документів; згідно з протоколом допиту ОСОБА_2 (уповноважений представник та підписант ТОВ "АІНТЕК"), проведеного Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, він будь-яких дій щодо реєстрації цього товариства не здійснював, жодних документів щодо його фінансово-господарської діяльності не підписував; зі змісту листа Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області вбачається, що згідно з поясненнями ОСОБА_3 (засновник/керівник ТОВ "ІМП Україна"), він заперечує свою причетність до фінансово-господарської діяльності цього товариства та підписання будь-яких документів; згідно з поясненнями, наданими Прокурору військової прокуратури Одеського гарнізону, ОСОБА_4 зареєстрував ТОВ "БКУ-М-Пост", але у зв`язку з проходженням військової служби, господарську діяльність не здійснював; згідно з протоколом допиту ОСОБА_5 , здійсненого Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, він зареєстрував ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015" за грошову винагороду, договорів від імені цього товариства не підписував; згідно з протоколом допиту ОСОБА_6 , проведеного Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, він заперечує свою причетність до діяльності ТОВ "ЛОКСТОН".

При цьому, договори з позивачем укладалися від імені згадуваних товариств-контрагентів через зазначених фізичних осіб.

На думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій помилково не врахували, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій; не застосували підходу "превалювання суті над формою" та не з`ясували справжню сутність правовідносин, дослідивши лише відповідність договорів формальним вимогам, передбаченим законодавством, а не фактичні відносини, що існували.

Разом з тим, частинами першою - третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною другою статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Аналізуючи вказані норми Кодексу адміністративного судочинства України вважаю, що були відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки відповідно до принципу офіційності контролюючий орган повинен доводити у суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань так і правомірності прийняття своїх рішень. У той час як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем було надано належним чином оформлені первинні документи та доведено, що укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи було перевірено доводи відповідача щодо фіктивності господарських операцій здійснених позивачем з його контрагентами, а також надано оцінку протоколам допитів директорів товариств-контрагентів у кримінальних справах, а також вироку Вишгородського районного суду Київської області від 8 серпня 2018 року у справі №363/261/18, який як встановлено судами не містить будь-яких фактичних обставин та фактів щодо господарських операцій між ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015" та позивачем.

Податковий орган як на підставу для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій у судовому засіданні посилався на те, що судами не з`ясовано всі обставини справи.

На запитання суду, які саме обставини справи судами попередніх інстанцій не встановлено та яким доводам сторін не надано належної оцінки, представники ГУ ДФС у Київській області вказали на те, що оскільки контрагенти позивача є учасниками кримінальних проваджень, а більшість з директорів (керівників) цих контрагентів заперечують свою участь у реєстрації та фінансово-господарській діяльності цих товариств, то відповідач вважає, що суди повинні були викликати вказаних осіб, як свідків та заслухати їх покази.

Разом з тим, відповідачем зазначено, що клопотань про допит свідків, а ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанцій не подавалось та заявлялось.

Таким чином, враховуючи вказані обставини та аналізуючи приписи КАС України вважаю, що відсутні підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 квітня 2018 року: №, №, №, № та направлення в цій частині справи на новий розгляд, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка. Доводи наведені представниками відповідача у судовому засіданні та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів.

Суддя О.В. Білоус