Справа № 308/11965/19
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., представника позивача Жила Л.А., відповідача Саміт Сохрат, перекладача Саміль Джаміль, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до відповідача громадянина Ісламської Республіки Афганістан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Позов мотивує тим, що відповідач о 04 год. 30 хв. 17 жовтня 2019 року в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно - представницької зустрічі був переданий на територію України з Угорської Республіки в ППр «Тиса», який незаконно перетнув державний кордон з України в Угорську Республіку, поза пунктами пропуску в районі 349 п/зн , у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Угорської Республіки.
Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
В позовній заяві вказано, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Позивач вказує на те, що відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.
Таким чином встановлено, що відповідач немає жодних документів, що посвідчують особу, підтверджує законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
З огляду на викладене позивач просить: затримати громадянина Ісламської Республіки Афганістану, ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що намагався потрапити до країн Європейського Союзу. Документи втратив, офіційно прилетів на територію України, з заявою про надання статусу біженця не звертався.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що громадянин Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 , о 04 год. 30 хв. 17 жовтня 2019 року в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно - представницької зустрічі був переданий на територію України з Угорської Республіки в ППр «Тиса», який незаконно перетнув державний кордон з України в Угорську Республіку, поза пунктами пропуску в районі 349 п/зн , у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Угорської Республіки.
Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.
Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач не має жодних документів, що посвідчують особу, підтверджує законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами:
протоколом про адміністративне затримання від 17.10.2019 р., протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей та документів від 17.10.2019 р., Актом приймання-передавання особи від 17.10.2019 р., актом приймання-передавання особи, Протоколом зустрічі помічника Прикордонного Уповноваженого України і помічника Прикордонного уповноваженого Угорщини яка відбулася 16.10.2019 року, довідкою від 17.10.2019 р. ДПС України ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ).

Дії громадянина Саміт Сохрат кваліфіковані за ч. 2 ст.204-1 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідач підстав для законного перебування на території України, відповідно до ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не має, відомості такі відсутні.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію. Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця, оскільки з відповідною заявою не звертався.

Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач ОСОБА_1 не має законних підстав для перебування на території України та був переданий на територію України з Угорської Республіки в ППр «Тиса», в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, а також беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд,

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити.
Затримати громадянина Ісламської Республіки Афганістану, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом у десятиденний строк із дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.