Справа № 520/4398/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. Справа № 520/4398/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивачів Вітер Н.В.

представника відповідача Кезля М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019, суддя Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, Харків, 61022, повний текст складено 09.07.19 по справі № 520/4398/19

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( далі - позивачі) звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ( далі - відповідач, ГУ ДМС України в Харківській обл.), в якому просило - визнати протиправною та скасувати Індивідуальну податкову консультацію відповідача від 29.10.2018 №4624/6/99-99-13-02-03- 15/ІПК.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Харківській обл. від 03.12.2013 про скасування рішення ГУ МВС України від 01.09.2006 про набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись з даним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилаючись на ст. 21 Закону України «Про громадянство України», зазначив про наявність в нього права скасувати рішення про набуття громадянства України внаслідок подання неправдивих відомостей. Факт надання неправдивих відомостей відповідач пов`язує з наявінстю довідки з Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2019 № 01-22/-132/19 про відсутність справи про встановлення факту постійного проживання позивача разом із неповнолітніми доньками. Разом з тим, копія рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.06.2006, яким встановлено факт постійного проживання позивача в Україні, додавалася позивачем до заяви про оформлення набуття громадянства України, за результатом розгляду якої відповідачем було прийнято рішення про набуття позивачем разом з дітьми громадянства України. Тому відповідач вважає про наявність підстав для скасування такого рішення у зв`язку з поданням позивачем неправдивих відомостей. При цьому, послався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14.11.2018 по справі № 820/1293/16.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2019 залишено без руху апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження по справі № 520/4398/19.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначив, що відповідь Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2019 № 01-22/-132/19 не є належним та допустимим доказом того, що відповідачем прийнято законне та обгрунтоване рішення про скасування рішення про набуття громадянства. В підтвердження своєї позиції, позивач послався на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 24.04.2019 по справі № 2040/5642/18, від 20.06.2019 по справі № 820/4982/16, від 14.11.2018 по справі № 820/1293/16.

Ухвалою суду від 16.09.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Громадянка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у м. Тбілісі, Республіки Грузія.

01 вересня 2006 року рішенням ГУ МВС України в Харківській обл. ОСОБА_2 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 набула громадянство України за територіальним походженням згідно зі ст. 8 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянства України».

04 вересня 2006 року ВГІ та РФО УМВС України в Харківський обл. ОСОБА_2 надано довідку «Про реєстрацію особи громадянином України» № 51498.

02 листопада 2006 року МВМ Дзержинського РВ ГУ МВС України в Харківський обл. ОСОБА_2 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

11 вересня 2002 року Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський обл. зареєстровано місце проживання громадянки України ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

19 липня 2011 року Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський обл. ОСОБА_3 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

11 вересня 2002 року Дзержинським РВ ХМУ УМВС України в Харківський обл. зареєстровано місце проживання громадянки України ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

07 липня 2012 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області зареєстровано шлюб між громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після державної реєстрації шлюбу громадянка України ОСОБА_5 отримала прізвище - ОСОБА_5

30 серпня 2012 року Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський обл. громадянку України ОСОБА_4 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 в зв`язку зі зміною нею прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_8

14 січня 2014 року Харківським РВ ГУ МВС України в Харківський обл. зареєстровано місце проживання громадянки України ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

24 січня 2017 року Харківським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський обл. в паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 30.08.2012 Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області на ім`я громадянки України ОСОБА_4 здійснено вклейку фотокартки громадянки України ОСОБА_4 в з зв`язку з досягненням нею 25- річного віку.

Також встановлено, що 25.03.2019 адвокат Вітер Н.В., у рамках надання правничої допомоги громадянки ОСОБА_2 , звернулася до ГУ ДМС України в Харківський області із адвокатським запитом № АЗ-86/19 яким просила: надати копію рішення про набуття громадянства України громадянкою Грузії ОСОБА_2 ; Повідомити про стан чинності на теперішній час громадянства України громадянки ОСОБА_2 ; у разі втрати чинності (скасування, припинення) на теперішній час громадянства України громадянки ОСОБА_2 надати копію рішення про втрату (скасування, припинення) громадянства України та надати копії матеріалів на підставі яких прийнято рішення про втрату (скасування, припинення) громадянства України громадянки ОСОБА_2 .

ГУ ДМС України в Харківський обл. письмовою відповіддю № 6301.6.2- 7720/63.3-19 від 04.04.2019 на адвокатський запит №АЗ-86/19 від 25.03.2019 зазначає, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській обл. від 03.12.2013 було скасовано рішення про набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_2 унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України».

Крім того, відповідач у відповіді № 6301.6.2-7720/63.3-19 від 04.04.2019 зазначив, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про громадянство України» паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 02.11.2006 МВМ Дзержинського РВ ГУ МВС України в Харківський обл. на ім`я ОСОБА_2 вважається таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку.

До відповіді № 6301.6.2-7720/63.3-19 від 04.04.2019 надано завірену належним чином копію рішення УМВС України в Харківській обл. від 01.09.2006 про набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, надано копію рішення ГУ ДМС України в Харківській обл. від 03.12.2013 про скасування рішення ГУ МВС України від 01.09.2006 про оформлення набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_2 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави звернення позивача до суду з позовною заявою, є правомірність скасування відповідачем рішення від 03.12.2013 про скасування рішення ГУ МВС України від 01.09.2006 про оформлення набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_2 разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали висновки відповідача про подання позивачем під час звернення із заявою 07.06.2006 про оформлення набуття громадянства України, свідомо неправдивих відомостей.

Під час судового розгляду встановлено, що на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України з квітня 1989 року до листопада 1990 року, до заяви про оформлення набуття громадянства було додано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.06.2006 у цивільній справі №07-11-06 про встановлення факту постійного проживання на території України.

З оскаржуваного рішення слідує, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно зі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» є інформація Жовтневого районного суду Харківської обл. від 05.06.2012 про те, що рішення по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України в провадження суду не надходила і рішення по заяві не приймалось. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.25 Конституції України, громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Порядок набуття громадянства України за територіальним походженням встановлений статтею 8 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народилися або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України «Про правонаступництво України», а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, що взяв зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її діти реєструються громадянами України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 215).

Відповідно до пунктів 76-79 Розділу IV Порядку № 215, зокрема, головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України (стаття 21 Закону України «Про громадянство України»).

Враховуючи зазначене, обов`язковою умовою прийняття компетентним органом відповідного рішення про оформлення набуття особою громадянства України є перевірка відповідності оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Так, приймаючи 01.09.2006 рішення про набуття громадянства України ОСОБА_2 та її неповнолітніми дітьми, УМВС України в Харківській області була перевірена відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Доказів на підтвердження обставин подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Своїм рішенням № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року Конституційний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта власних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14.11.2018 по справі № 820/1293/16, колегія суддів, не приймає до уваги, оскільки викладена судом першої інстанції правова позиція при прийнятті рішення у даній справі відповідає висновкам Верховного Суду з даного питання, викладених пізніше, ніж у справі, на яку послався апелянт, зокрема у постановах від 24.04.2019 по справі № 2040/5642/18, від 20.06.2019 по справі № 820/4982/16, що свідчить про стабільність даної практики Верховного Суду.

Колегія судів зазначає, що надана відповідачем до суду довідка Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2019 № 01-22/132/19 не є належним та допустимим доказом у справі в розумінні ст. 73, 74 КАС України, оскільки остання не була наявна у відповідача під час прийняття оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на інформацію Жовтневого районного суду Харківської обл. від 05.06.2012 про відсутність рішення по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, в розумінні ч. 2 ст. 74 КАС України, не є допустимим доказом подання позивачем до митного органу свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 по справі № 520/4398/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 17.10.19.