Справа № 158/2841/19
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2841/19
Провадження № 2-а/0158/138/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2019 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.
представника позивача Балог О.Ю.
перекладача Алам Назмул
захисника - Самолюка В.В.
відповідача - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -
в с т а н о в и в :
Позивач військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2018 року постановлено затримати громадянку Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців.
Позивачем неодноразово на адресу консульства Індії та до Департаменту консульської служби МЗС України направлялись запити щодо встановлення особи затриманої громадянки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак на даний час відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.
Тому просять продовжити термін затримання громадянки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, яка підлягає примусовому видворенню за межі України та продовжити її тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, «Волинський» ДМС України, за адресою: с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, на строк шість місяців.
Представник позивача Балог О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та її захисник адвокат Самолюк В.В., кожен зокрема, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення сторін по справі, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2018 року постановлено затримати громадянку Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців (а.с.4).
15.01.2019 року відповідач була поміщена до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
Оскільки відповідач не має документа, який надає їй право на виїзд з України, позивач на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України неодноразово звертався до консульства Індії та до Департаменту консульської служби МЗС України із листами, у яких просив надати йому допомогу в посвідченні даної особи та поверненні її на батьківщину, однак на даний час відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду (а.с.6-12).
За час перебування у Волинському ПТПІ ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зверталася, однак останній у даній заяві було відмовлено.
Також у судовому засіданні встановлено, що 25.10.2019 року закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.
Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Частиною 13 ст. 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.
Згідно матеріалів справи, позивач звертався з запитами від 18.09.2019 № 21/1089/1 та від 21.06.2019 № 21/730/1 до Надзвичайного та Повноважного посла Індії в Україні про підтвердження належності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до громадянства вказаної держави та надання документів для повернення її до країни громадянської належності Проте, жодної відповіді від цієї дипломатичної установи до позивача не надходили (а. с. 11-12).
Однак, слід вказати, що докази, які підтверджують факт надіслання вказаних запитів, в матеріалах справи відсутні, не подані вони і позивачем.
Разом з тим, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
Так, п. 2.7 Інструкції № 353/271/150 передбачено, що у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).
У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно (абз. 3 п. 2.7 Інструкції).
Однак, у матеріалах справи відсутні докази направлення через Департамент консульської служби МЗС України повторних запитів до компетентних органів країни походження відповідача щодо ідентифікації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), тобто, позивач не в повній мірі реалізував свої повноваження щодо ідентифікації іноземця.
Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Зокрема, відповідно до п f частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем не було належним чином здійснено процедуру для одержання інформації з країни громадянської належності іноземця чи документів необхідних для ідентифікації особи, тобто, не дотримано умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 6, 243-245, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , .

Представник позивача Балог Олександр Юлійович, адреса: м. Чоп, вул. Головна, 55а, Закарпатської області,

Відповідач - громадянка Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача адвокат Самолюк Василь Васильович.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька