Справа № 1.380.2019.004005
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004005
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кульченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Голови Громадської організації "Розвиток Городоччини" ОСОБА_1 до Начальника управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України Пилипенка Романа Олексійовича про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Голови Громадської організації «Розвиток Городоччини» ОСОБА_1 (далі - Голова ГО «Розвиток Городоччини» ОСОБА_1. , позивач) до Начальника управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України Пилипенка Романа Олексійовича (Начальник УПП Департаменту ПП НПУ Пилипенко Р.О.), в якій позивач просить суд: визнати бездіяльність Начальника управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України Пилипенка Романа Олексійовича щодо розгляду заяви ГО «Розвиток Городоччини» від 11.06.2019 №11/06/2019-1 - протиправною.

Ухвалою судді від 08.08.2019 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Позивач у встановлений судом строк усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою від 15.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на вимогу громадян, ГО «Розвиток громади» звернулася з заявою до відповідача з проханням перевірити викладені у ній факти порушень нормативних актів у сфері безпеки автомобільного руху та вжити заходів, необхідних для усунення цих порушень.

Проте, на думку позивача, всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» відповідач не належно розглянув дане звернення. А саме у листі відповіді не повідомив про перевірку фактів викладених у заяві, прийняті рішення (відмови) спрямовані на задоволення заяви по суті та їх виконання. Окрім цього, відповідь надана за підписом заступника начальника управління, а не за підписом керівника чи особи, яка виконувала на той момент його обов`язки. Таким чином позивач зазначає, що бездіяльністю відповідача порушені права та інтереси, як позивача так і інших громадян, зокрема небезпека дорожнього руху створена огородженням на вул. Львівській у м. Городку є значною та потребує негайного вирішення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (вх. №32024 від 06.09.2019). На заперечення позовних вимог зазначено, що представники Управління діючи в межах компетенції здійснили повний комплекс заходів в рамках розгляду звернення позивача, про що його належним чином повідомлено. В порядку ст. 15, 19 Закону України «про звернення громадян» представники Управління також об`єктивно, всебічно та вчасно перевірили викладені факти у законом встановлений термін про що свідчать: акт обстеження вулично-шляхової мережі та письмова відповідь надана позивачу, зокрема абз. 2 та 6.

Позивач надав відповідь на відзив (вх. №33226 від 16.09.2019) крім того, також долучив до матеріалів справи ряд додаткових доказів. Вказує на те, що усі викладені у відповідачем заперечення підсумовуються інформацією про те, що станом на день виконання відзиву, не забезпечено усунення порушень безпеки руху, виявлених за результатом розгляду заяви. Також зазначає, що відзив не відповідає вимогам ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Доводи відповідача про те, що наявність у нього підстав не враховувати норми п.3.3.1. ДСТУ 3587-97, в тому числі не реагувати на обмеження видимості, створеної встановленим огородженням, позивач вважає безпідставними нічим не обґрунтованими та не підкріпленими відповідними доказами в тому числі відповідними актами перевірки.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

11.06.2019 ГО «Розвиток громади» звернулася до Начальника УПП Департаменту ПП НПУ Пилипенка Р.О. з проханням зупинити порушення вимог чинного законодавства та відновити права водіїв на безпечний проїзд автодорогою Львів-Шегині у межах м. Городок Львівської області.

Позивачем були винесені на розгляд та вирішення відповідача питання, які стосувалися, зокрема:

- наявності на перехресті доріг (окружна-центр міста) на виїзді із м. Городок в напрямку м. Львів виступів дорожнього покриття висотою від 10 до 20 см, що є грубим порушенням ДБН у сфері безпеки автомобільного руху та створює потенційну загрозу виникненням ДТП;

- встановленню нового тротуарного огородження по вул. Львівській у м. Городку, яке на думку громадян, не відповідає чинним нормам, оскільки огородження повністю закриває видимість дорожньої ситуації на автодорозі Львів-Шегині для водіїв легкового автотранспорту, які виїжджають з бічних доріг на цю дорогу.

Керуючись Законом України «Про звернення громадян», враховуючи, що викладені питання відносяться до компетенції управління патрульної поліції, висловлено прохання перевірити дані факти та вжити заходів, необхідних для усунення порушень чинних ДБН у сфері безпеки автомобільного руху, та забезпечити безпечний проїзд на вказаних ділянках міжнародної автомобільної траси, також повідомити у встановлений законом термін про розгляд звернення та вжиті заходи.

24.06.2019 уповноваженим працівником проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, про що складено відповідний акт. З акту вбачається, що на зазначеній ділянці дороги покриття проїзної частини не відповідає вимогам п.3.1.1. ДСТУ 3587-97 містить інші деформації, а саме перепад асфальтного покриття від 0,1 м до 0,2 м., що утруднює рух транспортних засобів.

Листом від 01.07.2019 №Г-1602/41/12/03-2019 УПП Департаменту ПП НПУ за підписом заступника начальника управління А.Свєшніковим повідомлено позивача про розгляд його звернення від 11.06.21019 за №11/06/2019-1.

Повідомлено, що працівниками відділу безпеки дорожнього руху УПП ДПП НПУ було проведено обстеження ділянки автомобільної дороги міжнародного значення М-11 «Львів-Шегині км. 24+000 вказаної у зверненні та для забезпечення безпеки дорожнього руху, начальнику Служби автомобільних доріг у Львівській області надіслано вимогу №384 від 25.06.2019 про усунення виявлених недоліків вулично-шляхово мережі за вищевказаною адресою. Щодо пішохідного огородження і напрямних пристроїв, зазначено, що таке встановлено у відповідності до вимог ДСТУ 8751:2017, а його розміри відповідають вимогам п.6.3.3 і таблиці 6.1 вказаного стандарту.

Не погоджуючись з даною відповіддю, вважаючи розгляд заяви неналежним та не повним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні даного спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення №6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення №9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано частини третю, п`яту та шосту статті 55 Конституції України.

Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини, що виникають між громадянами та органами місцевого самоврядування та/або органами державної влади щодо розгляду звернень, скарг, заяв та клопотань, регулюються нормами Закону України «Про звернення громадян».

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності державних органів чи посадових осіб.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням щодо реалізації законних прав та інтересів або повідомлення про порушення законодавства чи недоліки в діяльності органів чи установ, до яких ви звертаєтесь.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

З сукупного аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Розгляд звернень громадян органами НП поліції здійснюється відповідно до Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 № 930.

Відповідно до п.4 розділу І Положення 4. розгляд звернень та особистий прийом громадян в органах та підрозділах поліції є складовою механізму реалізації прав громадян на внесення до органів державної влади пропозицій щодо поліпшення їх діяльності, виявлення недоліків у роботі, оскарження дій посадових осіб та органів державної влади.

Згідно розділу ІV Порядку рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

За наслідками розгляду заяв, суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне рішення, в той час, як відповідач протиправно направив позивачу відповідь у формі листа із змісту якого вбачається, що відповідачем не надано повної та ґрунтовної відповіді позивачу та не вирішено всіх питань викладених у поданій заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, належним чином відповідач відреагував на заяву в частині наявності на перехресті доріг (окружна-центр міста) на виїзді із м. Городок в напрямку м. Львів виступів дорожнього покриття висотою від 10 до 20 см, що є грубим порушенням ДБН у сфері безпеки автомобільного руху та створює потенційну загрозу виникненням ДТП (було проведено обстеження відповідної ділянки, про що складено акт у якому відображено виявлені порушення та скеровано відповідну вимогу про їх усунення до компетентних органів).

Що стосується встановлення нового тротуарного огородження по вул. Львівській у м . Городку, яке на думку громадян, не відповідає чинним нормам, оскільки огородження повністю закриває видимість дорожньої ситуації на автодорозі Львів-Шегині для водіїв легкового автотранспорту, які виїжджають з бічних доріг на цю дорогу, суд зазначає наступне. Відповідач вказує, що пішохідне огородження встановлено відповідно до вимог ДСТУ 8751:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Загальні технічні вимоги» та його розміри відповідають вимогам п.6.3.3. і таблиці 6.1 вказаного стандарту, проте ні в акті обстеження вулично-шляхової мережі долученому відповідачем до матеріалів справи ні у листі не вказано заміри відповідних конструкцій, відсутній будь-які оформлені висновки, докази відповідності їх встановлення до вимог закону. Дані обставини дають суду можливість прийти до висновку, про те, що при розгляді та вирішенні зазначеного питання, відповідачем, як уповноваженою особою не прийнято жодного рішення відповідно до норм чинного законодавства, яке б свідчило про належний розгляд заяви позивача в частині перевірки відповідності встановлення огорожі тротуару. Крім того, суд зазначає, що бездіяльністю є певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була вчинити відповідно до покладених на неї чинним законодавством України обов`язків.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем, у свою чергу не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним було належним чином розглянуто та вжито заходів щодо розгляду та вирішення питання в частині перевірки належності встановлення огорожі тротуару. З наданих відповідачем доказів, у суду не має можливості встановити, які саме заходи було вжито для перевірки належності встановлення тротуарної огорожі, та на підставі чого було зроблено висновок про її відповідність усім встановленим нормам.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям в контексті вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень їх посадових чи службових осіб, адміністративний суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Начальника управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України Пилипенка Романа Олексійовича щодо розгляду заяви ГО "Розвиток Городоччини" від 11.06.2019 №11/06/2019-в частині перевірки належності встановлення огорожі тротуару протиправною.

Зобов`язати Начальника управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України Пилипенка Романа Олексійовича повторно розглянути заяву ГО "Розвиток Городоччини" від 11.06.2019 №11/06/2019-в частині перевірки належності встановлення огорожі тротуару.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.10.2019.

Суддя В.М. Сакалош