Справа № 227/1091/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №227/1091/17

адміністративне провадження №К/9901/16863/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Рибачука А. І., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області (суддя Кошля А. О.) від 30 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Гайдар А. В., судді: Василенко Л. А., Ханова Р. Ф.) від 25 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Добропільське ОУПФУ Донецької області), у якому просив:

- визнати дії Добропільського ОУПФУ Донецької області незаконними;

- скасувати рішення Добропільського ОУПФУ Донецької області від 16 лютого 2017 року № 465 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

- зобов`язати Добропільське ОУПФУ Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди праці: на шахті ім. РКЧА ПО «Добропіллявугілля» з 20 липня 1990 року по 28 січня 1991 рік в якості учня гірничомонтажника підземного з повним робочим днем під землею; на Малому шахтобудівельному підприємстві «Титан» з 13 жовтня 1996 року по 29 січня 1998 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; на ліквідованому підприємстві ВАТ «Трест Добропіллявуглебуд» з 19 січня 2000 року по 31 травня 2000 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею;

- зобов`язати Добропільське ОУПФУ Донецької області призначити пенсію згідно ст. 14 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) з 06 лютого 2017 року.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Добропільського ОУПФУ Донецької області від 16 лютого 2017 року № 465 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії. Зобов`язано Добропільське ОУПФУ Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його роботи: з 28 січня 1991 року по 19 березня 1991 року в якості учня гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті ім. РКЧА ПО «Добропіллявугілля»; з 13 лютого 1996 року по 29 січня 1998 року в якості гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на Малому шахтобудівельному підприємстві «Титан»; з 19 січня 2000 року по 31 травня 2000 рік в якості гірничого майстра гірничопрохідної дільниці, підземного, з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВАТ «Трест Добропіллявуглебуд», відповідно до ст. 14 Закону № 1788-XII. Зобов`язано Добропільське ОУПФУ Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06 лютого 2017 року № 465 з урахуванням зарахованого пільгового стажу: з 28 січня 1991 року по 19 березня 1991 року в якості учня гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті ім. РКЧА ПО «Добропіллявугілля»; з 13 лютого 1996 року по 29 січня 1998 року в якості гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на Малому шахтобудівельному підприємстві «Титан»; з 19 січня 2000 року по 31 травня 2000 рік в якості гірничого майстра гірничопрохідної дільниці, підземного, з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВАТ «Трест Добропіллявуглебуд». В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи такі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджено наявність у нього достатнього пільгового трудового стажу для призначення йому пенсії на пільгових умовах, а тому дії відповідача з відмови її призначити є незаконними.

Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, Добропільське ОУПФУ Донецької області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування касаційної скарги Добропільське ОУПФУ Донецької області зазначило, що трудовою книжкою підтверджується тільки загальний стаж, а не пільговий; а тому зарахувати спірні періоди праці позивача немає можливості, оскільки підземний стаж не підтверджено належними документами.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 серпня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського ОУПФУ Донецької області із заявою про призначення пенсії за Списком № 1, надавши документи згідно додатку, зазначеному в заяві.

16 лютого 2017 року Добропільським ОУПФУ Донецької області прийнято рішення № 465 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, де зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 30 років 09 місяців 26 днів, у тому числі на підземних роботах - 05 років 06 місяців 05 днів та 17 років 11 місяців 03 дні. В загальний кількості підземний стаж роботи складає 23 роки 05 місяців 08 днів.

Водночас, відповідачем до пільгового стажу роботи позивача неврахований період роботи на ліквідованому підприємстві Малому шахтобудівельному підприємстві «Титан» з 13 грудня 1996 року по 29 січня 1998 року в якості гірничого майстра підземного та період роботи на ліквідованому підприємстві ВАТ «Трест Добропіллявуглебуд» з 19 січня по 31 травня 2000 року в якості гірничого майстра підземного, оскільки заявником не надані документи, необхідні для розгляду Комісією з питань підтвердження пільгового стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Також Добропільським ОУПФУ Донецької області не було зараховано до пільгового стажу й періоди роботи позивача на шахті ім. РКЧА ПО «Добропіллявугілля» з 28 січня по 19 березня 1991 року у зв`язку з технічною неточністю.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 16 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII установлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до норм Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим КМУ, та членів їх сімей.

За приписами ст. 8 Закону № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з невідповідністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17 та від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Як убачається з відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , у спірний період часу позивач працював гірничим майстром підземно з повним робочим днем в шахті, які підтверджують, що професія та посада, на якій він працював, відповідає Списку № 1.

Крім того, до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем було надано й інші документи на підтвердження такого стажу, а саме: довідку про підтвердження наявного трудового стажу ДХК «Селидіввугілля» від 07 вересня 2004 року № 1-764; довідки про підтвердження наявного трудового стажу, видані ВСП «ШУ «Добропільське» від 02 березня 2015 року № 76, 77, 78, 79; довідку про підтвердження наявного трудового стажу ВСП «ШУ «Білозерське» від 02 березня 2015 року № 136; довідку про оплату за період роботи в якості учня прохідника від 02 березня 2015 року № 137; архівну довідку про стаж, видану архівним відділом виконавчого комітету Добропільської міської ради від 13 березня 2015 року № 10/145.

Поряд з цим, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому суд враховує ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

На підставі викладеного суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідач, не зараховуючи до пільгового стажу періоди роботи позивача на шахті ім. РКЧА ПО «Добропіллявугілля» з 20 липня 1990 року по 28 січня 1991 рік в якості учня гірничомонтажника підземного з повним робочим днем під землею; на Малому шахтобудівельному підприємстві «Титан» з 13 жовтня 1996 року по 29 січня 1998 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; на ліквідованому підприємстві ВАТ «Трест Добропіллявуглебуд» з 19 січня 2000 року по 31 травня 2000 року в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, діяв всупереч вимогам законодавства в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними як її запереченням на адміністративний позов, так і поданій в касаційній скарзі. Проте, таким доводам з огляду на вищенаведені висновки судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній аргументи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

З огляду на зазначене вище Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення, постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. І. Рибачук

С. М. Чиркін