Справа № 300/1876/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. справа № 300/1876/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Котик Роман Васильович звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тлумацького відділу обслуговування громадян Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Городенківського відділу обслуговування громадян про: визнання протиправною бездіяльності Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Городенківського відділу обслуговування громадян) щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання та непризначення йому щомісячної довічної пенсії за віком; зобов`язання Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Городенківський відділ обслуговування громадян) здобути підтверджуючі дані про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання, та призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.05.2018 позивач звертався до Городенківського відділу обслуговування громадян Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення довічної пенсії за віком, надав підтверджуючі документи для призначення пенсії за віком, згідно яких позивач відбував покарання. Працівники відповідача при прийнятті звернення позивача повідомили, що для підтвердження фактів про те, що позивач працював у місцях позбавлення волі відповідачу знадобиться не менше року. 24.08.2019 представник позивача шляхом електронного відправлення звернувся до відповідача з заявою про повідомлення про результати розгляду звернення від 24.05.2018. Позивач зазначає, що відповідач не прийняв рішення за результатом розгляду заяви від 24.05.2018, просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача здобути підтверджуючі дані про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання, та призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 02.10.2019 замінено відповідачів у справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с.21, 22).

Відповідач 08.10.2019 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечило щодо заявлених позовних вимог (а.с.27-31). Згідно відзиву відповідач зазначив, що в травні 2018 року ОСОБА_1 звертався до Городенківського відділу обслуговування громадян Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, за роз`ясненням питання права на призначення йому пенсії за віком, при цьому надав трудову книжку від 03.12.1976, вироки та інші рішення судів, згідно яких він відбував покарання у місцях позбавлення волі. В результаті звернення позивачу надавалась допомога управлінням у витребуванні необхідних для призначення пенсії ОСОБА_1 довідок про періоди стажу роботи та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Тлумацьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 11.06.2018 надіслано запит до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова, щодо надання інформації про періоди стажу роботи та місця, в яких позивач відбував покарання, однак, на даний час відповіді відповідач не отримав. Відповідач вважає, що права позивача не порушені, оскільки позивач не звертався до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком та рішення про відмову у призначенні пенсії відповідачем не приймалось. За вказаних обґрунтувань відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

17.10.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 17.10.2019 залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 17.10.2019 суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача про залучення Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова до участі в справі, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази, встановив наступне.

24.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Городенківського відділу обслуговування громадян Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про розрахунок трудового стажу позивача для визначення права на пенсію за віком (а.с.8). До заяви позивач додав: копію паспорта НОМЕР_1 ; копію ідентифікаційного коду; трудову книжку від 03.12.1976; вирок Народного суду Городенківського району Івано-Франківської області від 02.08.1973, яким ОСОБА_1 згідно частини 1 статті 215 Кримінального кодексу УРСР засуджено до штрафу в сумі 100 крб. з позбавленням права керувати автотранспортними засобами терміном на три роки, з передачею на перевиховання педколективу Городенківського СПТУ №1 (а.с.46, 47); вирок Народного суду Городенківського району Івано-Франківської області від 11.07.1974 по справі №1-70 1974р., яким ОСОБА_1 згідно частини 1 статті 140, частини 2 статті 215-3 Кримінального кодексу УРСР засуджено по сукупності злочинів до позбавлення волі терміном на один рік і шість місяців з відбуттям міри покарання у виховно-трудових колоніях для неповнолітніх загального режиму з 21.05.1974 (а.с.37, 38), ухвалу щодо вказаного вироку від 11.07.1974; вирок Народного суду Городенківського району Івано-Франківської області від 16.01.1975, яким ОСОБА_1 згідно частини 2 статті 81, частини 2 статті 140 Кримінального кодексу УРСР засуджено до позбавлення волі строком на два роки і шість місяців з відбуттям міри покарання у виправно-трудових колоніях загального режиму з 21.05.1974 (а.с.39-43); вирок Народного суду Городенківського району Івано-Франківської області від 28.12.1977, яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого частиною 2 статті 206 Кримінального кодексу УРСР та призначено міру покарання два роки позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого режиму з 28.12.1977 (а.с.44, 45); відповідь Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.05.2018 №07-12/58/42/2018, відповідно до якої ухвалою Верховного Суду УРСР вирок Івано-Франківського обласного суду від 11.04.1981 змінено, дії ОСОБА_1 перекваліфіковано на визначені статтею 94 Кримінального кодексу УРСР та призначено міру покарання п`ятнадцять років позбавлення волі у Виправно-трудовій колонії суворого режиму з 16.01.1981 (а.с.54); копію довіреності; вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10.08.2006 по справі №1-34 2006р., яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України та призначено остаточну міру покарання за сукупність злочинів три роки позбавлення волі (а.с.35, 36); ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.01.2007; вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2010 по справі №1-34 2010р., відповідно до якого, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України та призначено покарання п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, запобіжний захід засудженому залишено попередній - тримання під вартою, строк відбування покарання з 22.10.2009, з моменту затримання (а.с.48-53); ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.09.2010.

Листом №1151/К(с)-15 від 26.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про розгляд його звернення щодо призначення йому пенсії за віком. Відповідач зазначив, що для витребування необхідних для призначення пенсії позивачу довідок про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України Тлумацьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 11.06.2018 надіслано лист №2259/03.2 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова, щодо надання інформації про періоди та місця, в яких гр. ОСОБА_1 відбував покарання. Вищезазначений лист 15.06.2018 отриманий Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова. Однак, на даний час відповіді не отримано. Городенківським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) повторно 25.09.2019 направлено запит до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова, щодо надання інформації про періоди та місця, в яких позивач відбував покарання для витребування, необхідних для призначення пенсії позивачу, документів. Після отримання відповіді та витребування необхідних документів для призначення пенсії за віком позивача буде повідомлено (а.с.32-34).

Позивача вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарань та непризначення йому пенсії за віком, просить зобов`язати відповідача здобути підтверджуючі дані про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання, призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Згідно з частиною третьою статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

В свою чергу, згідно зі статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Отже, законодавчими актами, як тим, що діяли на час відбування позивачем покарання, так і тими, що діють на теперішній час, передбачено можливість зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу.

Правовідносини, пов`язані з призначенням пенсії позивачу виникли з моменту звернення позивача 24.05.2018 до відділу управління Пенсійного фонду України, з заявою про розрахунок трудового стажу позивача для визначення права на пенсію за віком та доданими до заяви документами, у тому числі трудовою книжкою від 03.12.1976, вироками та іншими рішеннями судів, згідно яких позивач відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Щодо аргументів відповідача про те, що права позивача не порушені, оскільки позивач не звертався до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком та рішення про відмову у призначенні пенсії відповідачем не приймалось, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Конституційним Судом України у пункті 4.1 рішення від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Статтею 101 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний вчиняти дії з розгляду заяви позивача про обчислення трудового стажу позивача для призначення пенсії за віком.

В матеріалах справи міститься копія запиту Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №2259/03.2 від 11.06.2018 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова про надання інформації про періоди та місця, в яких ОСОБА_1 відбував покарання (а.с.32).

Як встановлено, представник позивача 12.09.2019 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом в даній справі.

Листом №1151/К(с)-15 від 26.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про розгляд його звернення щодо призначення йому пенсії за віком. Відповідач зазначив, що для витребування необхідних для призначення пенсії позивачу довідок про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України Тлумацьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 11.06.2018 надіслано лист до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова, щодо надання інформації про періоди та місця, в яких гр. ОСОБА_1 відбував покарання. Вищезазначений лист 15.06.2018 отриманий Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова. Однак, на даний час відповіді не отримано. Городенківським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) повторно 25.09.2019 направлено запит до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова, щодо надання інформації про періоди та місця, в яких позивач відбував покарання для витребування, необхідних для призначення пенсії позивачу, документів. Після отримання відповіді та витребування необхідних документів для призначення пенсії за віком позивача буде повідомлено (а.с.33, 34).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не надав суду доказу надіслання запиту №2259/03.2 від 11.06.2018, тому зазначення, що вказаний запит отриманий Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України м. Львова 15.06.2018 не підтверджене доказами, на підставі яких можна встановити вказану обставину.

Водночас, відповідач не довів наявності факту розгляду управлінням Пенсійного фонду поданих 24.05.2018 позивачем заяви та доданих до неї документів, при цьому, повідомив позивача вищевказаним листом від 26.09.2019 про розгляд його звернення щодо призначення йому пенсії за віком, тобто, після звернення позивача до суду.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач недотримався принципу своєчасності прийняття рішення, допустив протиправну бездіяльність щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання та не розглянув звернення позивача.

За таких обставин, підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання та ненадання відповіді за результатом розгляду звернення позивача та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо отримання підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непризначення позивачу щомісячної довічної пенсії за віком та зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

В заяві від 24.05.2018 позивач просив відповідача обчислити трудовий стаж для визначення права на пенсію за віком, при цьому, позивач не просив призначити пенсію.

Крім цього, судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності факту звернення позивача заявою про призначення пенсії відповідно до додатку 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Оскільки, позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії, то відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непризначення позивачу щомісячної довічної пенсії за віком та зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що слід задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання та ненадання відповіді за результатом розгляду звернення позивача та зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії щодо одержання підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж позивача з місць відбуття покарання. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) щодо нездійснення здобуття підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з місць відбуття покарання та ненадання відповіді за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 24.05.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вчинити дії, необхідні для одержання підтверджуючих даних про роботу, заробітну плату та стаж ОСОБА_1 з місць відбуття покарання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.