Справа № 160/6694/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/6694/19
(суддя Бондар М.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою громадської організації «Платформа Громадський Контроль» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі №160/6694/19 за позовом громадської організації «Платформа Громадський Контроль» до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Платформа Громадський Контроль» 16 липня 2019 року звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, згідно з яким просить визнати протиправним та нечинним повністю рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №619 від 18.06.2019 року «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Дніпро».

16 липня 2019 року позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №619 від 18.06.2019 року «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Дніпро» до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Заява обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням процедури його прийняття. У зв`язку з виконанням цього рішення існує загроза заподіяння шкоди правам як позивача, так і необмеженого кола фізичних осіб, які користуються міським транспортом загального користування у м. Дніпро, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. У випадку задоволення позовних вимог, завчасне не зупинення дії оскаржуваного рішення призведе до невідворотних наслідків, оскільки сплачені пасажирами за надання транспортних послуг кошти буде фактично неможливо повернути чи відшкодувати з огляду на відсутність відповідного законодавчого регулювання цих правовідносин.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Ухвала суду мотивована тим, що наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та як наслідок зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З тексту поданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову не вбачається обставин, які б свідчили про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення.

Доводи заяви щодо порушення процедури прийняття рішення №619 від 18.06.2019 року «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Дніпро» не можуть бути підставою для задоволення цієї заяви, оскільки суд не може надати правову оцінку вказаним обставинам на цій стадії судового провадження. Зазначені обставини можуть бути встановлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Слід зазначити й про те, що доводи позивача зазначені у заяві щодо того, що існує загроза заподіяння шкоди правам як позивача, так і необмеженого кола фізичних осіб, які користуються міським транспортом загального користування у м. Дніпро, оскільки такі особи змушені будуть сплачувати тариф у відповідності до вимог оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини є припущеннями позивача та не підтверджуються доказами, в тому числі і доказами того, що така шкода буде заподіяна саме позивачу і як наслідок поновлення порушених прав або інтересів саме позивача стане не ефективним.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що сам по собі факт сплати тарифу за проїзд у відповідності до вимог оскаржуваного рішення не впливає на можливість виконання рішення суду прийнятого за наслідками розгляду цієї справи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадської організації «Платформа Громадський Контроль» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі №160/6694/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 17 жовтня 2019 року.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко