Справа № 810/3506/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/3506/16

адміністративне провадження №К/9901/38100/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року (судді: Губська О.А. (головуючий), Парінов А.Б., Беспалов О.О.)

у справі № 810/3506/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода»

до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року приватне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «Лагода» (далі - ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода») звернулося до суду з адміністративним позовом до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Білоцерківська ОДПІ, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2016 року № .

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» зазначило, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, щодо порушення позивачем граничних термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є помилковими, оскільки початком перебігу строку для здійснення розрахунків є дата фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України, а датою надходження коштів в іноземній валюті є дата їх зарахування на розподільчий валютний рахунок. Крім того, на думку позивача, застосування відповідачем на підставі постанов Національного банку України 90-денного строку для зарахування грошових коштів за експортовану продукцію суперечить вимогам чинного законодавства.

Київський окружний адміністративний суд постановою від 01 лютого 2017 року позов ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2016 року № в частині нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 32 585 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що початок відліку 90-денного строку для зарахування валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності припадає на наступний день після завершення митного оформлення продукції, що, в свою чергу, підтверджується внесенням посадовою особою митного органу відповідної відмітки до митної декларації. Також суд зазначив, що датою зарахування валютної виручки за експортною операцією є день надходження грошових коштів саме на розподільчий рахунок, який є частиною поточного валютного рахунку суб`єкта господарювання, відтак останнім днем прострочення слід вважати той день, що передує надходженню грошових коштів на рахунок позивача. Щодо дня зупинення строку нарахування пені за несвоєчасне надходження валютної виручки за митною декларацією від 27 січня 2015 року № 125130007/2015/614208, то суд погодився з позивачем, що таким днем є день прийняття судом відповідної позовної заяви.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 29 червня 2017 року рішення суду першої інстанції змінив, виклавши другий абзац резолютивної частини у такій редакції: «Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ від 12 жовтня 2016 року № в частині нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 68 401 грн.

Суд апеляційної інстанції, визнавши помилковими висновки суду першої інстанції, зазначив, що початком відліку 90-денного строку для зарахування валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є дата фактичного перетину товаром митного кордону України. Також суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, вважає, що день зарахування валютної виручки не може вважатися днем, за який здійснено прострочення зарахування вказаної виручки, у зв`язку з чим за такий день не може нараховуватися пеня. З урахуванням наведених висновків суд апеляційної інстанції зменшив суму грошового зобов`язання за спірним податковим повідомленням-рішенням, правомірно нараховану контролюючим органом.

Не погодившись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, Білоцерківська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за скаргою контролюючого органу.

Позивач не скористався своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

14 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01 серпня 2014 року до 31 серпня 2015 року, за результатами якої складено акт від 11 травня 2016 року №107/22-011/32967502.

Відповідно до вказаного акта перевірки контролюючим органом виявлено порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», пункту 1 Постанови правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року № 515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», пункту 1 Постанови правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», внаслідок чого позивачем порушено строки розрахунків в іноземній валюті за експортними контрактами: від 22 квітня 2013 року № 6/МН, від 28 жовтня 2013 року № 9/ВР, від 08 жовтня 2014 року № 05/КР та від 23 жовтня 2014 року №03/КЗ.

Такий висновок контролюючий орган обґрунтував тим, що ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» не було дотримано встановлені постановами правління Національного банку України 90-денні строки для надходження валютної виручки на рахунки позивача за вищевказаними експортними контрактами, укладеними з ТОВ «Глобал Бридж», ТОВ «Реалторг», ТОВ «Рустель» та ТОВ «Флавер», а саме:

- за митною декларацією від 29 серпня 2014 року № 125130007/2014/61876 сума валютної виручки становить 61 134,70 доларів США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадав на 27 листопада 2014 року, в той час як фактично кошти надійшли на рахунок позивача лише 12 грудня 2014 року;

- за митною декларацією від 27 січня 2015 року № 125130007/2015/614208 сума валютної виручки в розмірі 64 106,16 доларів США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадав на 27 квітня 2015 року, в той час як фактично кошти в сумі 4458,80 доларів США надійшли на рахунок позивача 02 червня 2015 року, а в сумі 59 647,36 доларів США - 07 серпня 2015 року;

- за митною декларацією від 21 серпня 2014 року № 125130007/2014/618037 сума залишку заборгованості (валютної виручки) становить 546 318,82 рос. рублів та мала бути отримана позивачем 19 листопада 2014 року, в той час як фактично кошти в сумі 250 000,00 рос. рублів надійшли 17 листопада 2014 року, а в сумі 296 318,82 рос. рублів - 08 грудня 2014 року;

- за митною декларацією від 13 жовтня 2014 року № 125130007/2014/618985 сума валютної виручки становить 37 526,49 доларів США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадав на 11 січня 2015 року, в той час як фактично кошти надійшли на рахунок позивача лише 17 січня 2015 року;

- за митною декларацією від 31 жовтня 2014 року № 125130007/2014/619354 сума валютної виручки становить 16 157,46 доларів США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадав на 29 січня 2015 року, в той час як фактично валютні кошти надійшли на рахунок позивача лише 03 лютого 2015 року.

На підставі акта перевірки відповідач 24 травня 2016 року прийняв податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким позивачу нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 490 158,62 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26 вересня 2016 року №20832/6/99-99-11-01-02-25 вказане податкове повідомлення-рішення скасовано в частині пені, нарахованої на суму заборгованості, погашеної ТОВ «Глобал Бридж» (Монголія) після подання скаржником позовної заяви до суду про її стягнення, за період, за який було зупинено строк відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в іншій частині податкове повідомлення-рішення - залишено без змін.

У зв`язку із цим Білоцерківська ОДПІ прийняла нове податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2016 року № , яким позивачу нарахована пеня в розмірі 92011,65 грн.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок та механізм розрахунків при здійсненні суб`єктами експортно-імпортних операцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 185/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку (частина перша).

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (частина четверта).

Так, постановами правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року №515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР, повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій, усі експортні операції відбувалися в період чинності постанов правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року № 515 та від 01 грудня 2014 року № 758, то застосуванню підлягає саме 90-денний строк надходження валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У своїй касаційній скарзі Білоцерківська ОДПІ посилалася на правильність висновків суду першої інстанції щодо дати початку відліку 90-денного строку для зарахування валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (якою є дата митного оформлення продукції) та необхідності включення дня зарахування валютної виручки на поточний рахунок резидента у період розрахунку пені.

Проте, на думку колегії суддів, такі висновки є помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, враховуючи наступне.

Щодо дати початку відліку 90-денного строку для зарахування валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця. Тобто, ця стаття містить посилання лише на первинний момент переміщення товару через митний кордон України - фізичний перетин товаром митного кордону.

При цьому момент перетину товаром митного кордону України не ставиться у залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення даного товару, завершення яких дає право для подальшого їх використання власником на вільний розсуд, а відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем - момент фізичного перетину товаром митного кордону держави.

З огляду на зазначене висновок суду першої інстанції, що визначальним для висновку про наявність порушення статті 1 Закону № 185/94-ВР є дата завершення митного оформлення (дата оформлення митної декларації), обґрунтовано не враховано судом апеляційної інстанції, оскільки моментом вчинення імпортної (експортної) операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону № 185/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) є момент фактичного перетину товаром митного кордону України.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України, зокрема в постановах від 04 липня 2011 року (справа 21-108а11), від 16 січня 2012 року (справа № 21-412а11), та у подальшому в ухвалах від 18 травня 2015 року (справа 21-471а15), від 8 липня 2015 року (справа №815/5055/14) та ін., що, відповідно до підпункту 8 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, є обов`язковою до застосування.

Щодо необхідності включення дня зарахування валютної виручки на поточний рахунок резидента у період розрахунку пені.

Верховний Суд зазначає, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Разом із тим порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є триваючим порушенням, так як здійснюється безперервне невиконання вимог статті 1 вказаного закону, яке припиняється зарахуванням валютної виручки на валютний рахунок резидента-постачальника продукції.

Тобто днем припинення такого порушення є день зарахування валютної виручки на валютний рахунок резидента-постачальника.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що такий день не може вважатися днем, за який здійснено прострочення зарахування вказаної виручки, та, відповідно, за такий день не може нараховуватися пеня, передбачена статтею 4 Закону № 185/94-ВР.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ від 12 жовтня 2016 року № в частині нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 68 401 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова