Справа № 265/3709/19
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3709/19
Провадження №2-а/265/103/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Себко Г.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушського відділення поліції Центрального відділення поліції ГУНП в Донецький області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білозьоров О.Б. звернувся до суду із адміністративним позовом до Мангушського відділення поліції Центрального відділення поліції ГУНП в Донецький області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що 6 травня 2019 року на трасі Маріуполь Бердянськ, автомобіль під керуванням позивача ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Під час перевірки документів, працівник поліції ОСОБА_2 В ОСОБА_3 О ОСОБА_3 почав вимагати пред`явлення полісу ОСАГО. Оскільки позивач відмовився надати поліс ОСАГО, у зв`язку з необґрунтованістю цієї вимоги, відносно нього було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КпАП України, а саме за невиконання вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», чим нібито порушив п.п.8.4 г ПДР України. Зі вказаною постановою позивач не згоден, оскільки з наданого на місці зупинки відео не вбачається порушення правил ПДД, інших доказів під час винесення постанови йому надано не було. В зв`язку з вищенаведеним, просить суд скасувати постанову ДПО18 № 478297 від 6 травня 2019 року, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його захисник адвокат Білозьоров О.Б. не з`явилися, надали суду заяву с проханням розглядати справу у їх відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача до зали судових засідань не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, будь яких доказів с приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 478297 від 6 травня 2019 року, ОСОБА_1 6 травня 2019 року керуючи автомобілем МАЗДА 6 АТ КБ «Приватбанк», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 610 кілометру автодороги Одєсса- Мелітополь- Новоазовськ, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», чим порушив вимоги п.п.8.4 ПДР України.

Згідно постанови серії ДПО 18 № 478297 від 6 травня 2019 року, прийнятої інспектором поліції, на водія ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч.1 КпАП України, у виді штрафу в сумі 225 гривень.

Так, частиною 1 статті 122 КпАП України, передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно п.8.4.г ПДР України, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

До наказових знаків відноситься знак 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно постанови серії ДПО 18 № 478297 від 6 травня 2019 року, ОСОБА_1 порушив п.8.4 г ПДР України. Позивач не погоджується з викладеними в постанові обставинами, у зв`язку з чим в межах десяти днів, 15 травня 2019 року, звернувся до суду з позовом.

Судом неодноразово викликався представник відповідача, якому також надсилалася копія позову, однак представник відповідача в судове засідання не з`явився, доказів щодо законності складання постанови суду не надав.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Я вбачається з постанови серії ДПО 18 № 478297 від 6 травня 2019 року, ніяких доказів зафіксованих за допомогою фото і кінозйомки до постанови не долучено, показів свідків не має. Водій ОСОБА_1 на місці зупинки отримав лише копію постанови.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд прийшов до переконання що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 п. 8.4 г ПДР України, та відповідно вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КпАП України, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню а постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 478297 від 6 травня 2019 року - скасуванню.

До адміністративного позову ОСОБА_1 було долучено клопотання про поновлення пропущеного строку. При цьому позивач наполягає що він звернувся до суду в межах строків звернення, оскільки правопорушення було вчинено 6 травня 2019 року а позовна заява була направлена по пошті 15 травня 2019 року, але надійшла до суду 12 червня 2019 року .

Відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтями 287, 289 КпАП України, передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином суд вважає, що позивачем не було пропущено строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мангушського відділення поліції Центрального відділення поліції ГУНП в Донецький області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 478297 від 6 травня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КпАП України - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення було складено та підписано 15 жовтня 2019 року .

Суддя: