Справа № 160/3605/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3605/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Батуєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу

Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року в адміністративній справі №160/3605/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Бондар М.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Дніпропетровській області №Ф-7188-50/65 від 08.02.2019 року на суму 18276,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем 08.02.2019 року сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7188-50/65 про стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 18276,72грн. Водночас, вказана вимога є протиправною, оскільки позивач як фізична особа-підприємець припинила свою діяльність ще у 2010 році за рішенням суду, а тому у відповідача були відсутні підстави для нарахування єдиного внеску.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.02.2019 року №Ф-7188-50/65 на суму 18276 грн. 72 коп. Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець в Департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 26.02.2002 року та знятий з реєстрації відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.01.2019 року. Згідно даних інформаційної системи позивачу був нарахований єдиний соціальний внесок за 2017 рік 9828,72грн. та загальна сума недоїмки складає 18276,72грн. Саме на суму недоїмки було винесено спірну вимогу, яка є правомірною та не підлягає скасуванню.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволені

апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що

ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 26.02.2002 року та перебувала на обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2010 року у справі №2а-12891/09/0470 адміністративний позов Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності - задоволено; припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2010 року у справі №2а-12891/09/0470 набрала законної сили 30.03.2010 року.

08.02.2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7188-50/65, якою визначено, що станом на 31.01.2019 року заборгованість недоїмки зі сплати єдиного внеску позивача становить 18276,72 грн. (а.с.18).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Законом України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774) внесено зміни до Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб (пункт 2 частина 1 статті 7 Закону №2464-VI).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий частини 1 статті 7 Закону №2464-VI в редакції Закону №1774).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності, а з 01.01.2017 року (внесено зміни до Закону №2464-VI) в незалежності від отримання доходу від такої діяльності.

Як вже було зазначено, позивач припинила підприємницьку діяльність на підставі рішення суду від 12.03.2010 року, яке набрало законної сили 30.03.2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", в редакції чинній на час прийняття рішення суду про припинення підприємницької діяльності позивача, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Доводи відповідача про те, що позивач була знята з реєстрації лише 10.01.2019 року є помилковими, з огляду на те, що підприємницька діяльність позивача припинена за рішенням суду від 12.03.2010 року, яке набрало законної сили.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що контролюючий орган був обізнаний про припинення підприємницької діяльності позивача, оскільки саме за позовом податкового органу судом прийнято відповідне рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу єдиного внеску в розмірі 18276,72 грн. та про протиправність оскаржуваної вимоги.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року в адміністративній справі №160/3605/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року в адміністративній справі №160/3605/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 09.10.2019 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва