Справа № 400/2403/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. № 400/2403/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лебедєвої Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Єрошкіної Л.В.,

позивача: вісутній,

відповідача: відсутній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (надалі - позивач) до Миколаївської митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час декларування митної вартості імпортованого товару визначив його вартість відповідно до ціни контракту, всі необхідні документи були надані, а тому відповідач безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару. У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 09.08.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2403/19 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання на 04.09.2019 року о 10:00 годині.

30.08.2019 року за вх. № 13555 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що під час опрацювання митних декларацій позивача автоматичною системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) були згенеровані форми контролю за кодами 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів". За результатом опрацювання документів, що були подані позивачем, було встановлено, що подані документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо витрат на доставку та страхування оцінюваного товару), при тому, що сода каустична пожежно та вибухонебезпечна, їдка корозійно активна речовина, за ступенем впливу на організм відноситься до 2-го класу небезпеки та перевезення таких товарів зазвичай страхується. Позивачем не надано бухгалтерську документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування, витрат на доставку товару до пункту призначення); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (по деяких МД); доручення від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35 (по деяких МД); у платіжних дорученнях про оплату товару відсутні підписи керівника, бухгалтера, представника банку; на інвойсах відсутній підпис керівника ТОВ "Вектор"; у деяких інвойсах піспис ОСОБА_1 відрізняються від її підпису в довіреності від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35; позивачем не надані в повному обсязі витребувані документи, а надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. Частиною другою ст. 58 Митного кодексу визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджено документально або не підтверджено документально або не визначено кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Митницею прийняті рішення про коригування митної вартості 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2, у яких митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів. Митна вартість грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать Законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) на рівні 37,48804RUB/кг. Зважаючи на це, позовні вимоги є безпідставними.

09.09.2019 року за вх. № 13970 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" наполягає на відсутності в відповідача підстав застосування резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки позивачем надано до Миколаївської митниці ДФС для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили достовірні і об`єктивні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті покупцем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Суд ухвалою від 10.09.2019 року закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113 та призначив справу № 400/2403/19 до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2019 року о 10:00 год.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 09.10.2019 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

09.10.2019 року судом оголошено скорочене рішення суду по справі № 400/2403/19.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з заявами учасників справи по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" зареєстровано в якості юридичної особи 16.09.04 року. Основним видом діяльності ТОВ "МГЗ" є виробництво глинозему (оксиду алюмінію), який, в свою чергу, є основним вихідним матеріалом для виробництва алюмінію.

Відповідно до технології виробництва підприємство виготовляє глинозем шляхом перероблення металургійних бокситів, які вилужнюють у міцному лужному розчині. Для приготування цього розчину використовують гідроксид натрію (сода каустична).

Позивачем (Покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 від 18.01.2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор» РФ (Продавець), в межах якого з урахуванням Додатку № 5 (Специфікації № 5) від 10.01.2019 року Продавцем здійснюва лась поставка товару - натр їдкий (гідроксид натрію) в обсязі 6000,00 тн +/-10% за ціною 389,00 доларів США за 1 тонну (в перерахунку на 100% вмісту основної речовини) на загальну суму 2 334 000,00 доларів США+/-10%.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 Контракту, Продавець зобов`язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жов тнева Одеської залізниці згідно з ІНКОТЕРМС-2010, при цьому, ціна на товар також визначається та прийма ється на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці (згідно з ІHКОТЕРМС-2010), та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця.

Пунктом 2.2. Контракту Сторони визначили, що ціна товару та вартість кожної партії товару вказу ються у специфікації, яка підписується Сторонами до 20 числа місяця, що передує місяцю відвантаження.

Згід но п.2.3 Контракту, валюта контракту - російські рублі.

З метою митного оформлення ТОВ "МГЗ" подано до Миколаївської митниці ДФС електронні митні декларації від 11.02.2019 року №UA504010/2019/000319, від 12.02.2019 року №UA504010/2019/000333, №UA504010/2019/000334, №UA504010/2019/000335, №UA504010/2019/000340, №UA504010/2019/000342, від 13.02.2019 року №UA504010/2019/000352, №UA504010/2019/000360, №UA504010/2019/000361, від 14.02.2019 року №UA504010/2019/000372, від 07.03.2019 року №UA504010/2019/000647, від 12.03.2019 року №UA504010/2019/000700, від 16.03.2019 року №UA504010/2019/000761, від 18.03.2019 року №UA504010/2019/000798, №UA504010/2019/000799 та від 26.03.2019 року №UA504010/2019/000876, на загальну суму 41 985 443, 42 RUB/кг.

Разом з деклараціями підприємством надано відповідачу: контракт № ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 від 18.01.2018 року, спеціфікацію № 5 від 10.01.2019 року, інвойси, накладні СГМС, платіжні доручення про оплату товару, експортні ВМД країни відправлення.

Під час митного оформлення зазначеної партії товару ТОВ МГЗ визначено його митну вартість відповідно до ст.58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) .

На етапі перевірки митної вартості, відповідач повідомив ТОВ "МГЗ" електронними листами про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерську документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування); страховий поліс; щодо формування ціни з обгрунтуванням ціни товару; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; платіжні документи щодо оплати товару; доручення від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35.

На виконання зазначених вимог, позивач надав до Миколаївської митниці ДФС пояснення щодо запитуваних документів, в який повідомив відповідача, що товар за контрактом не страхувався, а тому надати страховий поліс немає можливості. Також, позивач повідомив митницю про те, що інших договорів (угод, контрактів) із третіми особами, не укладалось, оскільки ТОВ "МГЗ" є кінцевим споживачем продукту; надати платіжний документ не є можливим, оскільки сплата товару здійснюється протягом 18 днів з дати його відвантаження. Щодо надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то позивач повідомив митницю, що вартість товару в розмірі 389дол.США визначена контрактом та специфікацією № 5 та підлягає перерахунку в рублі за курсом ЦБРФ на дату інвойсу.

Разом з тим, Миколаївська митниця не взяла до уваги зазначені пояснення ТОВ МГЗ та дійшла висновку, що підприємством не надано документи, які підтверджують митну вартість товару.

Миколаївською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2, відповідно до яких скореговано ціну 37 488, 00 руб. за 1т.

Разом з цим, Миколаївською митницею ДФС прийняті картки відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113.

При цьому, визначаючи митну вартість цього товару, відповідач використав резервний метод, на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ст. 64 МК України). За основу для коригування митної вартості Миколаївською митницею були взяті митна декларація від 08.02.2019 року №UA8071700/2019/7153.

Не погодившись з прийнятими Миколаївською митницею ДФС рішеннями про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2 та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113, позивач оскаржив вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1 - 2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що метод за ціною договору не застосовується до товару позивача оскільки подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, та надані не в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

З даного приводу суд зазначає, що товар, який підлягав митному контролю, був придбаний на підставі контракту № ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 від 18.01.2018 року та специфікації від 10.01.2019 року № 5.

Крім того, у митній декларації зазначена вартість товару окремо і його вартість співпадає з інвойсом. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували пов`язаність позивача з постачальником.

Як під час митного оформлення, так і під час судового розгляду, митницею вмотивовано рішення про коригування :1) відсутністю інформації про страхування товару; 2) відсутністю документального обгрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень; 3) декларантом не надано в повному обсязі витребувані документи (відсутністю договорів з третіми особами; відсутністю документів щодо витрат на доставку товару до пункту призначення).

Під час проведення консультацій ТОВ МГЗ письмово повідомляв відповідача, що страхування товару не здійснювалося. Аналогічно страхування не здійснювалось й ТОВ "Вектор".

На переконання суду, жодним іншим документом підтвердити те, що позивачем не страхувався товар під час перевезення, ніж поясненням самого підприємства у цьому випадку неможливо. Тому, вимога до позивача надати якийсь документ про відсутність договору страхування на товар, є безпідставною.

Натомість, митниця могла би спростувати це твердження позивача, надавши такий договір або вказавши його реквізити. Але, митниця такий договір не надала, та пояснень позивача про відсутність будь-яких договорів страхування не спростувала. За таких обставин, неможливо стверджувати про відсутність числових значень складових митної вартості щодо сплати за страхування, оскільки відомо, що такої сплати не було.

Крім того, враховуючи, що ТОВ МГЗ не продає придбану за Контрактом соду каустичну іншим особам, а безпосередньо використовує її у своєму виробництві, то в нього не має та не може бути договорів з третіми особами з цього приводу. Саме про це позивач і повідомив митний орган.

Слід зазанчити, що ціна товару визначалась відповідно до Контракту та укладених до нього Спеціфікацій. Обрахунок ціни товару, є результатом домовленості сторін за договором, про що позивач повідомляв відповідачу. Надання переваги сторонами договору плаваючої ціни на товар відповідає практики ділового обігу та обумовлено волатильністю цін на соду каустичну на світових ринках.

З приводу начебто ненадання документів, необхідних для підтвердження митної вартості - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то суд вважає зазначити наступне.

Зазначені документи відповідно до ч.3 ст.53 МК України подаються за наявності їх у декларанта. Тобто, законодавець припускає, що таких документів може не бути у декларанта, або не існувати взагалі.

Більш того, ТОВ МГЗ надав біржові котирування агентства та повністю виконав цей пункт вимоги митниці.

Позивачем було надано митниці безпосередньо контракт, а також Специфікацію з постачальником, де чітко визначена ціна. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною зазначеною у інвойсах. Також, відсутні розбіжності між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки.

Крім того, зазначена митна вартість товарів повністю співпадає з митною вартістю, яку задекларовано ТОВ "Вектор" під час експорту з території Російської Федерації, що підтверджується експортними митними деклараціями з відмітками митниці РФ.

Щодо витрат на доставку товару, то згідно з п. 2.1 Контракту, ціна товару визначається та приймається на умовах СРТ ст. Жовтнева згідно з ІНКОТЕРМС-2010, та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. За офіційними даними тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 термін СРТ означає, що продавець за власний рахунок сплачує усі витрати щодо перевезення товару до місця призначення. Умови поставки СРТ покладають на продавця обов`язок нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення, зобов`язання щодо страхування зобов`язання щодо страхування товару відсутні.

Стосовно доводів Миколаївської митниці ДФС про те, що у платіжних дорученнях про оплату то вару відсутні підписи керівника, бухгалтера, представника банку суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління На ціонального банку України від 28.07.2008 року № 216, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 року за № 910/15601, серед обов`язкових реквізитів платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах відсутнійтакий реквізит як «підписи керівника, бухгалтера, представника банку».

До матеріалів справи надано позивачем платіжні доручення в іноземній валюті про сплату ТОВ "МГЗ" за товар, які містять електронні цифрові підписи уповноважених позивачем на здійснення платежів посадових осіб, що передбачено вказаним вище Положенням. Окрім того, на цих же платіжних дорученнях містяться штампи банків ських установ, через які проведено платежі.

З твердженням відповідача про відсутністьна деяких інвойсах підпису керівника ТОВ «Вектор» суд погодитись не може, оскільки під час митного оформлення на етапі консультацій з Митницею останній було надано копію дові реності від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35, згідно якої уповноваженому представнику продавця ( ОСОБА_1 ) на дано право підписувати, в т.ч. рахунки та рахунки-фактури від імені продавця.

Крім того, слід зазначити, що законодавство України не визначає будь-яких вимог щодо форми та порядку заповнення інвойсу. Щодо наявності підписів на інвойсі, то відповідно до Рекомендації Європейської еко номічної комісії ООН № 6 1983 року «Формуляр - зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» рахунок має місце для підписів та інших видів підтвердження автентичності, коли вони необхідні. Міжнародною практи кою допускається використання рахунків-фактури без підписівособи, шо його склала.

Щодо доводів Миколаївської митниці ДФС про те, шо у деяких інвойсах підпис ОСОБА_1 відрізняються від її підписув довіреності від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35 суд зазначає, що відповідач, згідно норм МК України, не наділений повноваженнями щодо надання висновків про належність підписів на документах певній особі, оскільки для вирішення вказаного питання є необхідним наявність спеціальних експертних знань.

Підставою для прийняття оскаржваних рішень стало ненадання платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів.

В свою чергу, судом встановлено, що на стадії проведення консультацій з митним органом та обміну наявними докумен тами, ТОВ "МГЗ" надавалися Митниці ґрунтовні пояснення про те, що згідно п. 5.1 Контракту № ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 від 18.01.2018 року, сплата за товар здійснюється протягом 18 календарних днів з дати його відвантаження, і на момент декларування ввезення това ру та витребування додаткових документів Митницею, цей строк оплати ще не настав. Товар було оплачено ТОВ "МГЗ" згідно платіжних доручень № 723 від 13.02.2019 року, № 734 від 14.02.2019 року, № 750 від 16.02.2019 року, № 1016 від 11.03.2019 року, № 1179 від 14.03.2019 року, № 1200 від 15.03.2019 року, які містяться в матеріалах справи.

Також, листом від 12.02.2019 року позивачем направлено Миколаївській митниці ДФС платіжне доручення про оплату товару за інвойсом № 93 від 18.01.2019 року (п/д № 497 від 01.02.2019 року) та копії довіреності ОСОБА_1 від 01.01.2019 року № ВКТ/Д-35 на право підпису інвойсу № 93 від 18.01.2019 року.

Отже, Товариством з обмеженою відпаовідальністю "Миколаївський глиноземний завод" було надано митному органу всі необхідні документи у відповідності до ст. 53 МК України.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем ціни товару, оскільки іншим імпортером задекларовано подібний товар за більшою ціною, не знайшли правового обґрунтування, оскільки суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до вимог ст.244 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.03.2019 по адміністративній справі №814/921/17, від 04.09.18 по справі №814/2659/16, по справі №814/3790/14, 814/1204/15, 814/1216/16, 814/1253/14 та багатьох інших, відповідно до якої, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому полягають такі розбіжності, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх застосування не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив, і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу даної позовної заяви майнового характеру у розмірі 19 210 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) згідно платіжного доручення №03452 від 22.07.2019 року.

Таким чином, оскільки вимоги позивача про визнання протиправними та скасування спірних рішень судом задоволені, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 19 210 грн.

09.10.2019 року судом оголошено скорочене рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ідентифікаційний код 33133003) до Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/000016/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000017/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000018/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000019/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000020/2, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/000021/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000022/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000024/2, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/000025/2, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/000026/2, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/000057/2, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/000063/2, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/000069/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000071/2, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/000072/2, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/000077/2.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11.02.2019 року № UA 504010/2019/00035, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00037, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00038, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00039, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00041, від 12.02.2019 року № UA 504010/2019/00042, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00043, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00045, від 13.02.2019 року № UA 504010/2019/00046, від 14.02.2019 року № UA 504010/2019/00047, від 07.03.2019 року № UA 504010/2019/00086, від 12.03.2019 року № UA 504010/2019/00092, від 16.03.2019 року № UA 504010/2019/00099, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00102, від 18.03.2019 року № UA 504010/2019/00103, від 26.03.2019 року № UA 504010/2019/00113.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ідентифікаційний код 33133003) судові витрати в розмірі 19 210, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.10.2019 року.

Суддя Г. В. Лебедєва