Справа № 400/7/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №400/7/19

адміністративне провадження №К/9901/7380/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року (суддя Фульга А.П.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (судді Бойко А.В., Осіпов Ю.В., Шевчук О.А.) у справі № 4700/7/19 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради (далі - Миколаївська міськрада) про визнання протиправним та нечинним рішення від 21 грудня 2000 року №26/1,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У січні 2019 року позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та нечинним підроблене Миколаївським міським головою рішення від 21 грудня 2000 року №26/1 Миколаївської міськради «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішення від 21 грудня 2000 року №26/1 є підробленим та незаконним, оскільки його проект попередньо не розглядався на засіданні Миколаївської міськради, не виносився на обговорення сесії, не ставився на голосування та, відповідно, не приймався депутатами ради.

Вважає, що оскаржуване рішення суперечить інтересам мешканців вулиці, чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року, яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі.

Мотиви, з яких суд першої та апеляційної інстанцій виходили при прийнятті оскаржуваних судових рішень, ґрунтуються на тому, що у провадженні іншого суду є адміністративна справа №490/2300/17 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, тобто, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому позивач повторно звертається до суду з тими ж самими вимогами.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

На ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 170 КАС України.

Зокрема автор касаційної скарги посилався на те, що хоча предмет позову є аналогічними предмету, з якими він звертався у іншій судовій справі №490/2300/17, однак підстави такого позову є різними.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін, оскільки вважає доводи скаржника безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги

Ухвалою від 21 березня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Стрелець Т.Г. (суддя-доповідач), Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л. відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1

07 червня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 07 червня 2019 року № 658/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т.Г. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.

Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

За нормами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Згідно із частиною першою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Таким чином, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 170 КАС України є перебування у провадженні адміністративного суду справи про тотожний публічно-правовий спір (між тими же сторонами, про той же предмет і з тих же підстав).

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у 2017 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міськради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 21 грудня 2000 року №26/1 Миколаївської міськради «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20» (справа №490/2300/17).

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року скасовано постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 року, а позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року.

Проаналізувавши позовні вимоги позивача у цій справі, вбачається, що вони є аналогічними вимогам у справі № 490/2300/17. Зокрема, предметом спору у зазначеній справі, як і в цій справі, є визнання протиправним та скасування рішення від 21 грудня 2000 року №26/1 Миколаївської міськради «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20».

При цьому підставами скасування рішення відповідача в обох адміністративних позовах ОСОБА_1 зазначає незаконність прийняття оскаржуваного рішення (недотримання процедури його прийняття), а саме: проект рішення попередньо не розглядався та не обговорювався на сесії Миколаївської міськради, депутати не голосували за його прийняття, головуючий не оголошував назву проекту рішення.

Доводи ОСОБА_1 , що його мотиви визнання протиправним та нечинним рішення від 21 грудня 2000 року №26/1, є відмінним від мотивів, викладених у справі №490/2300/17, так як оскаржуване рішення є підробленим, є безпідставними, оскільки різне обґрунтування позивачем одних і тих самих позовних вимог у різних адміністративних справах не свідчить про наявність іншого позову у розумінні КАС України.

Певні розбіжності у формулюванні позовних вимог (як от, підроблене рішення) в такому випадку не змінюють змісту спірних правовідносин та не свідчать про нетотожність відповідних елементів спору, що виключає підстави для надання їм повторної правової оцінки судом.

Отже, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, що сторони, предмет та підстави вказаних вище двох позовів є однаковими.

Таким чином, судова колегія констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 170 КАС України, оскільки вже існує спір між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самим підстав.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не вбачає правових підстав для задоволення касаційної скарги і, відповідно, скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки суди правильно встановили обставини справи та ухвалили судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Скаржник в касаційній скарзі не спростував правильності висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 4700/7/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду