Справа № 727/2900/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/2900/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

18 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області виплачувати йому щомісячно суму 4177грн. довічно внаслідок протиправних дій відповідача, що стало причиною втрати частини пенсії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням, його оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи та винесене з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, зазначає ОСОБА_1 , поза увагою суду залишились правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.10.2018 року у справі № 727/627/17. На його думку, ці висновки дають йому право на звернення до суду з цим позовом. Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги, які є ідентичними вимогам позовної заяви, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві Головне управління Держпродспоживслужби у Чернівецькій області вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги і просить її залишити без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд встановив, що з 03.04.1995 по 01.01.2005 ОСОБА_1 перебував на державній службі - працював на посаді заступника начальника Головного управління-заступника Головного державного інспектора ветеринарної медицини Чернівецької області. Після звільненні з роботи йому призначена пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу", в розмірі 86 % від суми заробітної плати, з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Останній перерахунок призначеної пенсії проведено 01.02.2008 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року у справі № 824/369/13-а зобов`язано Головне управління ветеринарної медицини в Чернівецькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи в Чернівецькому об`єднанні м`ясної промисловості з 31.08.1970 по 01.01.1977 року.

На виконання зазначеного судового рішення, Головне управління ветеринарної медицини в Чернівецькій області наказом від 01.07.2013 № 38-К зарахувало позивачу до стажу державної служби вказаний період роботи.

На виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2013 року Головне управління ветеринарної медицини в Чернівецькій області виплатило позивачу різницю у заробітній платі у зв`язку із збільшенням стажу державної служби на 6 років 4 місяці за весь період перебування на державній службі в сумі 4857 грн та видало позивачу довідку № 24-3-28/749 від 24.06.2014 року про заробітну плату для перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням збільшення стажу державної служби для перерахунку пенсії державного службовця з 01.02.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34.

За зверненням позивача про перерахунок пенсії на підставі довідки № 24-3-28/749 від 24.06.2014, орган пенсійного фонду відмовив в такому перерахунку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі № 727/2589/15-а зобов`язано УПФУ в м. Чернівці провести позивачу перерахунок пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34, згідно з довідкою про заробітну плату від 24.06.2014 № 24-3-28/749, виданою Головним управлінням ветеринарної медицини в Чернівецькій області, з 02.10.2014 з урахуванням коефіцієнта перерахунку пенсії в розмірі 86% заробітної плати.

На виконання вказаного судового рішення УПФУ в м. Чернівці провело перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34, згідно з довідкою про заробітну плату від 14.06.2014 № 24-3-28/749, виданою Головним управлінням ветеринарної медицини в Чернівецькій області.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі №824/496/16-а зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужбу в Чернівецькій області (правонаступник Головного управління ветеринарної медицини) внести зміни та доповнення до довідки про заробітну плату від 24.06.2014 №24-3-28/749 для перерахунку пенсії державного службовця, включивши в неї: заробіток внаслідок збільшення стажу державної служби за період з 03.04.1995 по 01.01.2005; грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів, нарахованих позивачу при виході на пенсію у грудні 2004 року - 3270 грн; премію складової частини заробітної плати у розмірі 263,72 грн. та видати її зі змінами та доповненнями.

На виконання вказаного судового рішення Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області внесло зміни та доповнення до довідки про заробітну плату від 24.06.2014 № 24-3-28/749, включивши в неї графу інші виплати на суму 8390,83 грн., в тому числі: 263,72 грн - премія складової частини заробітної плати (з якої нараховано та сплачено внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування); 3270 грн - грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів, нарахованих при виході на пенсію у грудні 2004 року; 4857,11 грн - заробіток внаслідок збільшення стажу державної служби за період з 03.04.1995 по 01.01.2005 згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2003. На виплати в сумі 8127,11 грн, включені в довідку, не нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отримавши зазначену довідку, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 у справі № 727/2589/15-а.

Відповідач листом від 20.12.2016 № 15547/15 повідомив позивача про відсутність підстав для вказаного перерахунку пенсії з посиланням на те, що довідка про заробітну плату № 24-3-28/749 від 24.06.2014 року із змінами та доповненнями, яка видана відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі №824/496/16-а, не дає позивачу права на проведення повторного перерахунку пенсії з 01.02.2008, оскільки вказаним судовим рішенням не зобов`язано орган Пенсійного фонду провести перерахунок з відповідними змінами. Крім того, зазначено, що вказані в довідці інші виплати не були складовими заробітної плати державних службовців, а тому не враховуються і при призначенні та перерахунку пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся в Шевченківський районний суд. м.Чернівці з позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано ГУПФУ в Чернівецькій області провести позивачу перерахунок пенсії державного службовця з 27.07.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34, згідно з довідкою № 24-3-28/749 від 24.06.2014 (із змінами та доповненнями), з урахуванням вимог постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2017 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Зобов`язано ГУПФУ в Чернівецькій області провести позивачу перерахунок пенсії державного службовця з 27.07.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34, з урахуванням вимог постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 у справі № 727/2589/15-а, згідно з довідкою, виданою Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області 24.06.2014 № 24-3-28/749, за виключенням грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, нарахованих при виході на пенсію у грудні 2004 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оскаржило їх до Верховного Суду.

За результатами касаційного розгляду, постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року та постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2017 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про перерахунок пенсії державного службовця за період з 01.02.2008 по 23.07.2016 залишено без розгляду.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 з 24.07.2016 перерахунок пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34 на підставі довідки № 24-3-28/749 від 24.06.2014 (із змінами та доповненнями), в розмірі 86 % від суми заробітної плати, включивши до заробітної плати для перерахунку пенсії, крім раніше врахованих видів заробітку, премію в розмірі 263,72 грн.

Суд касаційної інстанції у висновках зазначив, що як встановлено судами та вбачається з довідки № 24-3-28/749 від 24.06.2014 (із змінами та доповненнями), виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, до заробітної плати для перерахунку пенсії позивача як непрацюючому державному службовцю з 01.02.2008 включено: посадовий оклад в розмірі 2257 грн; надбавку за ранг (8 ранг) - 100 грн; надбавку за вислугу років (25%; за стаж державної служби 16 років) - 589,25 грн; надбавку за почесне звання (5 %) - 112,85 грн.; надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (40 %) - 1178,50 грн; інші виплати - 8390,83 грн.

На інші виплати, включені в довідку згідно з судовим рішенням, в сумі 8127,11 грн., а саме: на грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів, нарахованих при виході на пенсію у грудні 2004 року в сумі 3270 грн та на заробіток внаслідок збільшення стажу державної служби за період з 03.04.1995 по 01.01.2005 згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2003 в розмірі 4857,11 грн, не нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сплачено лише з премії в розмірі 263,72 грн.

Грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів, зазначив Верховний Суд, не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків, відноситься до разових платежів, її виплата зумовлена фактом звільнення, та не входить до фонду оплати праці, то така допомога не підлягає і врахуванню в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. А тому, суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині включення до складу заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця суми грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, з якої до того ж не сплачено внески на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Що стосується врахування при перерахунку пенсії позивача заробітку внаслідок збільшення стажу державної служби за період з 03.04.1995 по 01.01.2005 згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2003 в розмірі 4857,11 грн, то суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його врахування. По-перше, на суму вказаного заробітку не нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; по-друге, до заробітної плати для перерахунку пенсії позивача як непрацюючому державному службовцю з 01.02.2008 згідно довідки № 24-3-28/749 від 24.06.2014 (із змінами та доповненнями), виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, включено надбавку за вислугу років в розмірі 25% за стаж державної служби 16 років - 589,25 грн.

Щодо включення до заробітної плати для перерахунку пенсії позивача премії в розмірі 263,72 грн, колегія суддів дійшла висновку про необхідність такого врахування, оскільки ця премія присуджена позивачу судовим рішенням, яке набрало законної сили, і включена в довідку № 24-3-28/749 від 24.06.2014 (із змінами та доповненнями), видану Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, крім того, з цієї премії сплачено внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тому за встановлених обставин, позов підлягає задоволенню в частині врахування до заробітної плати для перерахунку пенсії позивача премії в розмірі 263,72 грн.

На підставі Постанови Верховного Суду від 23.10.2019 р., ОСОБА_1 дійшов висновку, що оскільки з вини відповідача на заробіток внаслідок збільшення стажу державної служби за період з 03.04.1995 по 01.01.2005 згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2003 в розмірі 4857,11 грн, не нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внаслідок чого він втратив частину пенсії, то суму втраченої пенсії відповідач зобов`язаний йому компенсувати щомісячними виплатами по 4177 грн., виплачуючи їх довічно.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача, а захисту адміністративним судом підлягає лише порушене право.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 за №3-рп/2003).

За змістом статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та розглянув справу відповідно до заявлених позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.