Справа № 640/15355/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря: Суркової Д.О.,

представників позивача Мелікової В.І . , Коберідзе А.В. ,

представників відповідачів Ходорича О.М., Косянчук Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн» до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради про визнання протиправними та скасування припису і доручення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просило:

- зупинити дію доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 липня 2019 року № 064-3800, виданого Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в частині, що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн»;

- заборонити Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, направлені на демонтаж майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн».

Доводи заявника щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову зумовлені тим, що Правилами благоустрою міста Києва Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради делеговано право приймати рішення про демонтаж малої архітектурної форми (тимчасової споруди), тоді як належна позивачеві на праві власності будівля є капітальною, демонтаж якої не охоплюється Правилами благоустрою міста Києва.

Таким чином, враховуючи необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення, існує очевидна небезпека заподіяння значної шкоди правам та законним інтересам позивача, захист та відновлення яких стане неможливим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року заяву задоволено.

Не погодившись з такою ухвалою, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що застосувавши заходи забезпечення позову, суд першої інстанції фактично вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Апелянт доводить правомірність прийнятого рішення у формі доручення від 04.07.2019 № 064-3800, що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу майна, що належить на праві власності ТОВ «Марко-Лайн», тим що позивачем не виконані вимоги приписів від 20.06.2019 та 04.07.2019, виданих посадовими особами Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради, що має наслідком застосування такого заходу реагування як демонтаж об`єкта.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Також зазначає, що окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження у справі № 640/16082/19 з вимогами аналогічними тим, що заявлені у заяві про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, представник другого відповідача також підтримав вимоги апеляційної скарги, в той час, як представники позивача проти цього заперечували, просили ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, судом першої інстанції установлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.06.2019 та 04.07.2019 комунальним підприємством «Київблагоустрій» винесено приписи № 1914321 та № 1915155, якими позивачу, за порушення пункту 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва від 25.12.2008 № 1051/1051, запропоновано усунути вказане порушення шляхом надання відповідної проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди або демонтувати власними силами тимчасову споруду та відновити благоустрій.

08.07.2019 ТОВ «Марко-Лайн» виконано вимоги приписів та надано на розгляд виписку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічний паспорт на приміщення.

Втім, Департаментом міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі протоколу засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі та елементів благоустрою на території міста Києва, а також демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та елементів благоустрою міста Києва, а також демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.07.2019 № 106, на ім`я комунального підприємства «Київблагоустрій» складено доручення від 04.07.2019 № 064-3800 про вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, в тому числі об`єкту, що знаходиться за адресою: вул. Вербицього архітектора, 32-А у Дарницькому районі міста Києва.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю вказаних актів індивідуальної дії, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в порядку ч. 2 ст. 150 КАС України, посилаючись на те, що належна йому будівля не є тимчасовою спорудою, тому позиція відповідачів про необхідність демонтажу зазначеного об`єкту не може бути обґрунтованою.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття визначених судом заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача доступу до правосуддя та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Тобто, оцінивши надані заявником докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд визнав належними та переконливими, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про достатність вказаних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, викладених в заяві.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов`язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 13.3 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 (далі - Правила благоустрою міста Києва,) визначено порядок демонтажу (переміщення) самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Так, згідно підпункту 13.3.1. пункту 13.3 Правил благоустрою міста Києва,, порушення якого встановлено приписом старшого інспектора Комунального підприємства «Київблагоустрій» від 28 листопада 2017 року № 1722735, у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» (далі - КП «Київблагоустрій») вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Малі архітектурні форми, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності мають бути демонтовані протягом трьох днів з моменту отримання припису, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, демонтаж яких має бути здійснений протягом одного дня з моменту отримання припису.

Засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкти сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі мають бути демонтовані (переміщені) негайно після отримання припису.

У разі внесення припису власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі уповноважена особа, яка внесла припис, негайно повідомляє про це Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент промисловості та розвитку підприємництва).

Протягом зазначеного у приписі строку власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) зобов`язаний за власний рахунок здійснити демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та провести відновлення порушеного благоустрою на місці їх розміщення (встановлення).

У разі невиконання припису уповноважена особа, яка внесла припис, у триденний строк складає протокол про адміністративне правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень абзацу 2 підпункту 3.3.2 пункту 13.3 Правил благоустрою міста Києва, у разі якщо власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, не здійснює демонтаж (переміщення) цього засобу в строки, зазначені в приписі, Департамент промисловості та розвитку підприємництва, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) негайно вживають заходів щодо організації демонтажу (переміщення) самовільно розміщеного (встановленого) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту, відповідно до якого, у випадках, зазначених в абзацах першому і другому цього підпункту, всі витрати на проведення демонтажу (переміщення), перевезення, розвантаження, зберігання малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі підлягають відшкодуванню власником (користувачем або особою, яка здійснила розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

У випадках, зазначених в абзацах першому і другому цього підпункту, відновлення порушеного благоустрою здійснює власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі у дводенний строк з моменту демонтажу (переміщення) такого об`єкта (засобу) або відшкодовує балансоутримувачу території витрати на його відновлення (абзац 4 підпункту 13.3.2. пункту 13.3. Правил благоустрою міста Києва).

Таким чином, оскаржувані приписи є підставою для вчинення посадовими особами відповідача та третіх осіб дій з примусового його виконання у порядку, зазначеному вказаними вище положеннями Правил благоустрою міста Києва.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «Марко-Лайн» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (Код КВЕД 68.20), місцезнаходження юридичної особи: 02121, м.Київ, вул. Вербицького, буд. 32-А.

Отже, виходячи з виду діяльності ТОВ «Марко-Лайн» демонтаж об`єктів, на яких позивач провадить господарську діяльність може вплинути не тільки на його права та законні інтереси, а також і на третіх осіб.

Таким чином, на переконання колегії суддів, продовження дії оскаржуваного доручення протягом розгляду судом даної адміністративної справи свідчить на користь настання негативних наслідків для позивача, як власника, що є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ». Так, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві позивача, буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи та дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, дійшла висновку про обґрунтованість заяви та про наявність підстав для її задоволення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову, які запроваджують певні обмеження не є постійними, а мають тимчасовий характер, при цьому сторони не позбавлені права звертатися до суду з клопотанням про зміну заходів забезпечення позову або їх скасування.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів знаходить слушними доводи відповідачів, що вжиті заходи забезпечення позову ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року не містять конкретизації щодо майна позивача, що дає можливість трактувати судове рішення як заборону вчиняти дії, направлені на демонтаж всього майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн», проте предметом даного провадження є лише майно за адресою: м.Київ, вул. Вербицього архітектора, буд. 32-А , тому оскаржувана ухвала має бути змінена шляхом уточнення в цій частині.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року - змінити.

В абзацах 2 і 3 резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року після слів «що на лежать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Марко-Лайн» додати: «за адресою: м.Київ, вул. Вербицього архітектора, буд. 32-А».

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 17 жовтня 2019 року.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк