Справа № 200/11002/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р. Справа№200/11002/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в спрощеного (письмового) позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, зобов`язання зарахувати до спеціального стажу період роботи з 01.04.1991 по 04.07.2019 та зобов`язання призначити пенсію на підставі пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що відповідно до записів трудової книжки в період з 01.04.1991 по 06.06.1991 вона працювала медсестрою поліклінічного відділення, а в період з 06.06.1991 по 04.07.2019 - акушеркою Олександрівської ЦРП, яка після реорганізацій має назву КНП «Олександрівська лікарня планового лікування». На момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії стаж позивача становить 30 років 10 місяців 6 днів, спеціальний стаж - 28 років 3 місяці 3 дні, та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В наданому позові позивач також послався на рішення Конституційного суду України № 2-рп яким визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України № 1788, зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому до суду відзиві. Так, за змістом відзиву позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі пункту 2-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ позивач не мала достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років - 26 років 6 місяців. Станом на 01.10.2017 спеціальний стаж позивача становив 26 років 1 місяць 23 дні. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком правомірно, підстави для скасування рішення про відмову в призначенні пенсії відсутні.

Що стосується вимог позивача про зарахування до спеціального стажу періоду роботи після 11.10.2017, то відповідач вважає, що наведені вимоги також необґрунтованими оскільки після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ, яким були внесені міни до Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи позивача КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» підлягає зарахуванню до страхового стажу, а не спеціального.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 16.09.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

05.07.2019 позивач звернулася до Добропільского об`єднаного Управління пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії згідно п. 2-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 1874 від 12.07.2019 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідного спеціального стажу роботи. За змістом зазначеного рішення згідно пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінету Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31.03.2019 - не менше 27 років 6 місяців. Відповідно до наданих документів загальний страховий стаж позивача станом на 01.10.2017 становить 28 років 5 місяців 25 днів, спеціальний стаж - 26 років 1 місяць 23 дні.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1058-1V передбачено, що, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII (далі за текстом рішення Закон № 2148-VIII) набрав чинності 11.10.2017.

Абзацами першим та другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, в редакції Закону № 2148-VIII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції Законів України № 213-VIII від 02.03.2015 та №911-VIII від 24.12.2015, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, в період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

04 червня 2019 року Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За змістом рішення Конституційного суду України положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті "а" статті 54 Закону № 1788, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

В абзацах другому, четвертому пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010, Конституційний Суд України зазначив, «…що визнання неконституційним Закону №2222 у зв`язку з порушенням процедури його розгляду та ухвалення означає відновлення дії попередньої редакції норм Конституції України, які були змінені, доповнені та виключені Законом №2222. Це забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України».

Отже, з 05 червня 2019 року положення пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-XII діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, а саме: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

При вирішенні питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення суд виходить із змісту документів, що надавалися позивачем разом із заявою про призначення пенсії та які розглядалися відповідачем, оцінка правомірності рішення здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості викладених в ньому підстав неврахування періодів роботи у складі спеціального стажу.

Так, за змістом оскаржуваного позивачем рішення від 12.07.2019 станом на день звернення стаж роботи позивача становить 28 років 5 місяців 25 дні, спеціальний стаж - 26 років 1 місяць 23 дні. До спеціального стажу позивача відповідачем врахований період роботи до 01.10.2017 року.

Трудова книжки позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи про роботу позивача в Олександрівській ЦРЛ (реорганізована шляхом приєднання до комунального закладу охорони здоров`я «Олександрівська лікарня планового лікування Донецької обласної ради», комунальний заклад охорони здоров`я «Олександрівська лікарня планового лікування Донецької обласної ради» реорганізований з 05.06.019 шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Олександрівська лікарня планового лікування»):

01.04.1991 прийнята медсестрою;

06.06.1991 переведена акушеркою оглядового кабінету;

16.01.1997переведена акушеркою оглядового кабінету;

04.07.2019 звільнена за власним бажанням.

Згідно розрахунку стажу до рішення до спеціального стажу роботи позивача враховані наступні періоди роботи позивача: з 01.04.1991 по 28.12.2008, з 01.01.2009 по 02.05.2009, з 08.09.2009 по 30.09.2017, період роботи з 01.10.2017 по 30.06.2019 включений до страхового стажу. До спеціального стажу відповідачем не враховані періоди роботи позивача в закладі охорони здоров`я з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009 без зазначення причин такого неврахування, будь-які відомості щодо змін в трудовій діяльності позивача за наведені періоди в трудовій книжці позивача відсутні.

Суд зазначає, що із врахуванням змісту пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України № 2148-VІІІ, пенсія за вислугу років призначається особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Водночас, оскільки Рішенням Конституційного суду України № 2-р/2019 від 04 червня 2019 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, при вирішенні питання щодо наявності в позивача права на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 відповідач мав керуватися редакцією пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII без врахування змін, що визнані неконституційними рішенням Конституційного суду України № 2-р/2019.

Оскільки оскаржуване позивачем рішення про відмову в призначенні пенсії № 1874 від 12.07.2019 ґрунтувалося на висновках відповідача про відсутність в позивача необхідного спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", неврахування відповідачем до спеціального стажу періодів роботи позивача з 29.12.2008 по 31.12.2008 та з 03.05.2009 по 07.09.2009 без зазначення підстав неврахування свідчить про недоведення відповідачем правомірності обчислення спеціального стажу станом на 11.10.2017. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржуване позивачем рішення № 1874 від 12.07.2019 є протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача з 01.04.1991 по 04.07.2019 суд виходить із наступного. В ході розгляду справи встановлено, що до спеціального стажу позивача не враховані періоди роботи з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009 та з 01.10.2017 по 04.07.2019. При цьому, підстави неврахування періодів роботи з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009 не визначені ані в рішенні, ані у відзиві на позов, період роботи з 01.10.2017 не врахований, оскільки відповідач вважає, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ, яким були внесені міни до Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи позивача КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» підлягає зарахуванню до страхового стажу, а не спеціального.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено врахування до спеціального стажу роботи згідно переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993. Згідно наведеного переліку право на призначення пенсії за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах тощо. Жодних змін, пов`язаних із можливістю включення до спеціального стажу певних періодів роботи Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ не містить, з огляду на що доводи позивача про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу періодів роботи після 01.10.2017, вмотивовані посиланнями на зазначений закон є необґрунтованими.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача в період з 01.10.2017 по 04.07.2019 працювала на посаді акушера оглядового кабінету у комунального закладу охорони здоров`я «Олекснадрівська лікарня планового лікування» (з 05.06.2019 перетворена у комунальне некомерційне підприємство «Олександрівська лікарня планового лікування»). Лікарня планового лікування входить до мережі закладів охорони здоров`я, посада акушера - до посад середнього медичного персоналу. Наявні в матеріалах справи індивідуальні відомості про застраховану особу містять відомості про спецстаж позивача в період жовтня 2017 року по червень 2019 року включно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про безпідставність незарахування відповідачем періоду роботи позивача з 01.10.2017 по 04.07.2019 у складі спеціального стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за вислугу років та наявність підстав для їх задоволення.

Вимоги позивача в частині зобов`язання зарахувати до спеціального стажу роботи періодів роботи з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009 через незазначення відповідачем підстав неврахування о спецстажу підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача вирішити питання про зарахування наведених періодів до спеціального стажу позивача. Вимоги позивача про зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача з 01.04.1991 по 28.12.2008, з 01.01.2009 по 02.05.2009 та з 08.09.2009 по 30.09.2017 задоволенню не підлягають, оскільки наведені періоди враховані відповідачем при визначенні спеціального стажу роботи.

Оскільки призначення пенсії за вислугу років залежить від вирішення відповідачем питання про наявність спеціального стажу роботи за вислугу років на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та віднесення вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років до дискреційних повноважень відповідача, заявлені позивачем вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Втім, із врахуванням встановлених судом обставин в межах цієї справи, суд вважає за необхідне на підставі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі заявлених позивачем вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на підставі пункту 2-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із вирішенням питання про зарахування до спеціального стажу роботи станом періодів роботи позивача в КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009 та зобов`язання зарахувати до спеціального стажу періоду роботи з 01.10.2017 по 04.07.2019 .

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, а отже сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. при зверненні до суду підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Добропільського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28-а, ідентифікаційний код - 37755477) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Донецької області № 1874 від 12.07.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Добропільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та зарахувати до спеціального стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.10.2017 по 04.07.2019.

Зобов`язати Добропільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області вирішити питання про зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 29.12.2008 по 31.12.2008, з 03.05.2009 по 07.09.2009.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик