Справа № 277/893/19
Суддя: Заполовський В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/893/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

при секретарі Лук`янчук Т. В.

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Гуменюка Івана Олексійовича про визнання дій відповідача неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, скасувати винесену відповідачем постанову серії ДП 18 № 393328 від 23.08.2019 року про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження по справі закрити.

В позові зазначено, що 23.08.2019 року відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ДП 18 № 393328 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 23.08.2019 року біля 01 години 20 хвилин керував автомобілем ВАЗ-21043 д/н НОМЕР_1 по вул. Миру в смт Ємільчине будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню, оскільки 23.08.2019 року біля 01 години 20 хвилин він керував автомобілем ВАЗ-21043 д/н НОМЕР_1 по вул. Миру в смт Ємільчине та був зупинений працівниками поліції. При розмові його повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме керував автомобілем не будучи пристебнутим ременем безпеки. Після цього він надав на вимогу працівника поліції відповідні документи, зокрема і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як виявилось поліс був виписаний на ім`я його покійного батька. Він пояснив працівникам поліції, що є поліс виписаний на його ім`я і він його їм надасть, однак працівник поліції виніс відносно нього постанову. Після винесення постанови він надав працівникам поліції страховий поліс виписаний на його ім`я, але працівник поліції сказав, що вже пізно і постанову він може оскаржити у суді.

В судове засідання сторони не викликались, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву, однак відповідачем не було надано відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Копією постанови серії ДП 18 № 393328 від 23.08.2019 року стверджується, що позивач ОСОБА_1 23.08.2019 року біля 01 години 20 хвилин керував автомобілем ВАЗ-21043 д/н НОМЕР_1 по вул. Миру в смт Ємільчине будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, тому щодо нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Згідно матеріалів справи, відповідачем не було складено за даним фактом протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови серії ДП 18 № 393328 від 23.08.2019 року в вину водія ОСОБА_1 ставиться порушення п. п. 2.3 в, 2.1 ґ ПДР, а саме, що він керуючи транспортним засобом був не пристебнутим ременем безпеки, а також у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського. Посилань на будь-які інші докази оскаржувана постанова містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпаним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім того, позовні вимоги про визнання дій інспектора протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають, тобто в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 76, 77, 241-246, 293, 295 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 393328 від 23.08.2019 року, винесену інспектором СРПП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Гуменюком Іваном Олексійовичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: В. В. Заполовський