Справа № 465/136/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року

Київ

справа №465/136/17

адміністративне провадження №К/9901/17905/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 465/136/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, інспектора батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Львові Марушка Дмитра Петровича

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

за касаційною Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції

на постанову Франківського районного суду міста Львова від 17.05.2017 (суддя - Кузь В.Я.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 (головуючий суддя - Каралюс В.М., судді: Затолочний В.С., Матковська З.М.)

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Львові (далі - відповідач 1), інспектора батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Львові Марушка Дмитра Петровича, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 552300 від 02.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 552300 від 02.01.2017 року , 02.01.2017 року об 10 год. 00 хв. він, позивач, керуючи автомобілем марки "Фольксваген Кеді" державний номерний знак НОМЕР_1 , на 7 км + 900 м Західний обхід м. Львова здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. Разом з тим, як вказує позивач, ПДР України ним порушено не було. Натомість у постанові не наведено жодних доводів, що підтверджували б обставини викладені у постанові, не роз`яснено йому конституційних прав та прав передбачених статтею 268 КУпАП.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 17.05.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано постанову серії АР № 552300 від 02 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень;

- стягнуто з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судові витрати з розгляду даної справи в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що спірна постанова серії АР № 552300 від 02.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Судами попередіх інстанцій зазначено, що вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем порушення ПДР, зокрема, матеріалів відеофіксації, а тому останнім фактично не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

27.07.2017 року Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, яка 07 лютого 2018 року була передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

У касаційній скарзі відповідач 1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення з бюджетних асигнувань витрат Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції на користь держави судових витрат в сумі 640 гривень, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення в цій частині. Окрім того, просив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції незаконно прийнято рішення про відшкодування судових витрат на користь держави, а суд апеляційної інстанції вказаний факт залишений поза увагою. Також зазначає, що відповідно до частини 4 статті 288 КУпАП, а також постанови Пленуму ВАС України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування судами положень Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3764-VI», судовий збір не сплачується за подання адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій) визначено, що до судових витрат належить судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Вказує, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, статей 2,3,4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3764-VI позивач звільнений від сплати судового збору. Окрім того, зазначає, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви. Враховуючи наведене вважає, що Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції не повинно відшкодовувати на користь держави судові витрати у сумі 640 гривень.

Позивачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

За приписами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судових витрат є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень та наявність документального підтвердження понесених судових витрат у відповідному розмірі.

Відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем судовий збір за звернення із адміністративним позовом у цій справі не сплачувався, документальне підтвердження сплати ОСОБА_1 судового збору у розмірі 640,00 грн. у матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 94 КАС України, підстави для стягнення судових витрат з Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції відсутні.

Суд першої інстанції невірно застосував положення частини першої статті 94 КАС України та безпідставно стягнув з відповідача 1 судові витрати у розмірі 640,00 грн. Вказана помилка не була виправлена і судом апеляційної інстанції.

Згідно з статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що підстав для стягнення з відповідача 1 судових витрат у цій справі не було, судові рішення в цій частині підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 17.05.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 - скасувати в частині стягнення з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судових витрат з розгляду даної справи в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

У решті постанову Франківського районного суду міста Львова від 17.05.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 у цій справі -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова