Справа № 160/9743/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року Справа № 160/9743/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-
07.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самойленко Лариси Павлівни від 17.09.2019 року ВП № 30364819 про накладення штрафу за виникнення заборгованості зі сплати аліментів понад 3 роки у вигляді 50% від загальної суми заборгованості у розмірі 9 314,63 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 відкрито провадження у справі № 160/9743/19 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого проваждження № 30364819, який отримано відповідачем 11.10.2019.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов або будь-яких інших пояснень своєї правової позиції до суду не направив. Причин ненаправлення відзиву суду не повідомив.
Також, відповідачем не будо виконані вимоги ухвали суду про витребування доказів, а саме: не було направлено до суду матеріали виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Третя особа - ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надійшло.
Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в провадженні Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебувало виконавче провадження ВП 30364819 з виконання виконавчого листа № 2-8769/2009 від 21.01.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 1/4 частини щомісячного заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 до досягнення дитиною повноліття.
27.10.2017 державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Пацуріною О.В. було винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 30364819 до Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області, з підстав того, що відповідно до повідомлення ТОВ «Сингента» боржник з даного підприємства звільнився, наказ № 77 від 09.08.2017, а відповідно до виконавчого листа № 2-8769/2009 від 21.01.2011 боржник зареєстрований у АДРЕСА_1 .
14.11.2017 державним виконавцем Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області Турченко О.С. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 30364819.
18.01.2019 начальником Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області Тичинською О.О. винесено постанову про перевірку виконавчого провадження ВП 30364819.
У вказаній постанові зазначено, що дії державного виконавця Турченко О.С. визнано такими, що вчинені з порушенням ст. ст. 18, 19, п. 8 ст. 48, 68, 69, 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також розділу. VII ч. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу. XVI ч. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, Додатку 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень п. 4 розділу. XVI; зобов`язано державного виконавця Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області Григорчук К.В. направити до TOB «Агроцентр Раївський» постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
22.01.2019 на адресу TOB «Агроцентр Раївський» державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області Григорчук К.В. була направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що за боржником 07.09.2018 зареєстрована земельна ділянка загальною площею 5.9898 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно договору оренди перебуває у використанні у TOB «Агроцентр Раївський» та розпочати утримання з 01.01.2019.
07.02.2019 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області Мартиновою Н.В. було винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 30364819 до Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, оскільки встановлено, що боржник зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, 1/3 частина вказаної квартири належить боржнику на праві приватної власності.
Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Самойленко Л.П. від 15.02.2019 прийнято виконавче провадження ВП № 30364819.
Також, 17.09.2019 державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Самойленко Л.П. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено на боржника штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає - 9 314,63 грн.
Не погодившись з винесеною постановою про накладення штрафу від 17.09.2019 року ВП № 30364819, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Згідно з абз. 1-3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
На позивача накладено штраф у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною чотирнадцятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018.
Зазначене у абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» правопорушення передбачає фінансову санкцію у вигляді штрафу за дії, що призвели до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Водночас, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Із мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів виникла за період з 29.06.2010 по 01.01.2019.
Виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, пов`язане із вчиненням дій щодо несплати позивачем аліментів. Вчинення таких дій протягом трьох або більше років є невід`ємною частиною складу правопорушення, що передбачене абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». До набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» та доповнення статті 71 частиною чотирнадцятою, дії, що призводять до виникнення заборгованості зі сплати аліментів не визнавалися законом як правопорушення, за яке передбачається накладення штрафу у розмірі 50% від заборгованості.
Відтак, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України, до позивача не може бути застосована відповідальність за абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів до 28.08.2018, оскільки до 28.08.2018 дії позивача щодо несплати аліментів не визнавались як правопорушення в межах зазначеної норми, а наслідки таких дій неможливо було передбачити.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 17.09.2019 ВП № 30364819 про застосування штрафу до ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові про накладення штрафу від 17.09.2019 ВП № 30364819 державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Самойленко Л.П. визначив, як юридичну підставу ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої передбачена відповідальність за невиконання рішення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає відповідно 1 700,00 грн.
При цьому, посилання у постанові про накладення штрафу як юридичну підставу ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої був накладений на позивача штраф у розмірі 9 314,63 грн., взагалі відсутнє.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова прийнята не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.
Відносно стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Криволаповою Н.С. договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019.
Додатком № 1 до вказаного договору визначено, що вартість однієї години виконаної роботи адвоката відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та постанови КМУ від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» складає 50% від 1 936,00 грн. (прожитковий мінімум з липня 2019) = 968,00 грн.
Крім того, зазначено, що вартість послуг, які надаються Клієнту Адвокатом відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 01.10.2019:
ознайомлення з постановою державного виконавця про накладення штрафу та вивчення документів Клієнта щодо руху виконавчого провадження (1 година) - 968,00 грн.;
складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу (2,5 години) - 2 420,00 грн.
Всього виконаної роботи 3,5 години вартістю 3 388,00 грн.
Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, позивачем надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 01.10.2019; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія АН № 3467 від 06.10.2017; ордер серія ДП № 2074/021 від 01.10.2019; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 08.10.2019; квитанцію від 10.10.2019 на суму 3 388,00 грн., призначення платежу: оплата по дог про надання правничої допомоги від 01.10.2019.
Копії вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.
Зважаючи на викладені обставини вимога щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню, оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Представник відповідача клопотання щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не надав та не вчинив жодних дій щодо доведення неспівмірності витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самойленко Лариси Павлівни від 17.09.2019 ВП № 30364819 про накладення штрафу за виникнення заборгованості зі сплати аліментів понад 3 роки у вигляді 50% від загальної суми заборгованості у розмірі 9 314,63 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 272 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 287, 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 21 жовтня 2019 року.

Суддя А. Ю. Рищенко