Справа № 120/2408/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

30 вересня 2019 р. Справа № 120/2408/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Желіховського В.М.

відповідача: Сивого М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане"

до Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось фермерське господарство "Ліщинецьке об`єднане" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 10.04.2019 р., № від 10.04.2019 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю винесених Головним управлінням ДФС у Вінницькій області податкових повідомлень - рішень: форми "ПС" № від 10.04.2019 р., за порушення п.51.1 ст.51, п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 510 грн та форми "Д" № від 10.04.2019 р., за порушення п.п. 164.2.20, п. 164.2 ст. 164 ПК України застосовано штрафні санкції на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України - яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на 346 833,29 грн, з яких 211500,11 грн за основним зобов`язанням та 135333,18 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Але, позивач не погоджується із нарахованими податковими зобов`язаннями та вважає, що перевіркою достовірності та повноти включення доходів, до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків, помилково встановлено порушення пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, оскільки, господарство нарахувало та виплатило у 2018 році інший дохід - "дохід у вигляді дивідендів" голові фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" Панадію С.О. Також зазначив що фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане", в період виплати дивідендів, не було платником податку на прибуток, а перебувало на 4 групі платників єдиного податку. З огляду на це, фермерське господарство не здійснювало нарахування відповідного податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18%, а здійснювало його нарахування за ставкою 9%, оскільки отриманий засновником, який є водночас головою, фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" дохід є дивідендами та підлягає оподаткуванню саме за такою ставкою.

Ухвалою суду від 30.07.2019 року відкрито провадження в цій адміністративній справі та ухвалено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 09 вересня 2019 р. о 11:00 год. в залі судового засідання № 4 Вінницького окружного адміністративного суду.

Відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Також зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем виплачувалися доходи (дивіденди) голові фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" Панадію С.О. згідно наказів керівника (засновника) господарства № 11-в від 01.07.2017 р., №13-в від 16.07.2018 р., №і4-в від 03.09.2018 р., №22-в від 15.11.2018 р. Однак виплати, які позивач проводить на користь своїх членів у результаті розподілу прибутку господарства, не підпадають під поняття "дивіденди".

Окрім того, зазначає, що члени фермерського господарства не вважаються власниками корпоративних прав, адже згідно з пп. 14.1.90 ПКУ корпоративні права - права особи, частка якої визначається в статутному фонді (майна) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними доку ментами.

Тобто, однією з обов`язкових умов для придбання корпоративних прав є майновий або грошовий внесок у статутний капітал. Право на членство у фермерському господарстві не прив`язане до майнового або грошового внеску в статутний (складений ) капітал. Член фермерського господарства може взагалі нічого не вносити до складеного капіталу господарства - такі питання регулюються виключно Статутом господарства. Більше того, дохід, який виплачується членам фермерського господарства, згідно зі Статутом можуть розподіляти не лише пропорційно їх внескам у складений капітал фермерського господарства (що схоже на дивіденди), але й рівними частками між усіма членами, а також з урахуванням їх трудового вкладу. Очевидно, що останні два способи розподілу прибутку не мають нічого спільного з дивідендами, які належать власникам корпоративних прав. При цьому природа платежу не може мінятись залежно від передбаченого статутом способу розподілу прибутку.

Також, вказує що, власники корпоративних прав обов`язково беруть участь в управлінні підприємством. Для членів фермерського господарства важлива лише трудова діяльність у господарстві, а керівництво здійснює голова або довірена ним особа, а право на членство у фермерському господарстві не можна купити або продати, оскільки членами господарства можуть бути лише родичі (члени сім`ї). Корпоративні ж права виступають об`єктом купівлі-продажу.

Тобто, такі доходи не є дивідендами та оподатковуються ПДФО як інший дохід за ставкою 18%, згідно п.167.1 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 року.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року клопотання про заміну сторони в порядку процесуального правонаступництва задоволено та допущено заміну відповідача у цій справі з Головного управління ДФС у Вінницькій області на Головне управління ДПС у Вінницькій області.

В судовому засіданні, представник позивача позовні вимог підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування та доводи зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області, на підставі наказу № 214 від 15.01.2019 р., проведено планову виїзну документальну перевірку фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" за період з 01.05.2016 року по 30.11.2018 року.

Перевірка проводилась з 31.01.2019 р. по 19.02.2019 р. термін проведення перевірки продовжувався з 13.02.2019 р. по 19.02.2019 р. на підставі наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 14.02.2019 року №702.

За результатами проведення перевірки було складено акт № 671/1412/34142930 від 26.02.2019 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" податкового, валютного законодавства та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2016 року по 30.11.2018 року". Зазначений акт перевірки отримано 15 березня 2019 року.

В акті викладено висновки, за якими перевіркою встановлено наступні порушення фермерським господарством "Ліщинецьке об`єднане":

- пункту 187.1 статті 187, пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість по декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом на загальну суму 146747 грн;

- пункту 198.1 ст. 198 пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом на загальну суму 55381 грн;

- пункту 198.1, пункту 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом на загальну суму 1 519 615 грн;

- пункту 187.1 ст. 187, пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого, завищено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість по декларації за результатами операцій з поставки продукції, товарів власного виробництва на загальну суму 146 747 грн порушення пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по декларації за результатами операції із поставки продукції, товарів власного виробництва на загальну суму 13 740 грн;

- пункту 198.1, пункту 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації за результатами операцій із поставки продукції товарів власного виробництва на загальну суму 550 701 грн;

- пункту 198.1 ст. 198, пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість по декларації за результатами операцій із поставки продукції, товарів власного виробництва на загальну суму 55 381 грн;

- підпункту 164.2.20 пункту 164.2 ст. 164, пункту 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 211 500,11 грн;

- порушення пунктів 2.11, 3.1, 3.4, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме: видано готівкові кошти за оренду земельних ділянок (земельних паїв) фізичним особам-орендодавцям, які на дату виплати були померлими, тобто проведення виплати без документально підтвердження фактичного отримання фізичними особами готівкових коштів в загальній сумі 49538,00 грн.

Не погоджуючись із актом перевірки, керуючись правами передбаченими п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" подало свої заперечення до контролюючого органу 27 квітня 2019 року.

За результатами розгляду заперечень, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області, розглянувши обставини та факти, викладені в акті планової виїзної документальної перевірки, прийнято рішення - висновки викладені в акті залишити без змін, а заперечення без задоволення. Про зазначене повідомлено листом №5543/10/02-32-14-12 від 05.04.2019 року.

17 квітня 2019 року, із супровідним листом № 5783/10/02-32-14-01 від 10.04.2019 року, на адресу ФГ "Ліщинецьке об`єднане" надійшли наступні податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області:

- податкове повідомлення - рішення форми "С" № від 10.04.2019 року, яким за порушення п. 2.11, п. З.1., п. 3.4, п. 7.39, п. 7.47 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) або пеня в сумі 29 400,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 10.04.2019 р. яким, в зв`язку з встановленою відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування сум ПДВ 13740 грн. 00 коп., попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строку, визначений п. 120.2 ст. 120 ПК України та згідно зі ст. 120 ПК України, застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 6870,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 10.04.2019 р., яким в зв`язку з встановленим порушенням п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 209.6 ст. 209, ст. 198 п. 198.3 Податкового кодексу України і зменшенням розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість та згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 0,0 грн.

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 10.04.2019 р., яким за порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 209.6 ст.209, ст. 198 п. 198.3 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі абз. 2 п. 123.1 ст. 123 ПК України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 2 594 971,00 грн., з яких 2 075 977,00 грн. за основним зобов`язанням та 518 994,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 10.04.2019 р. винесене за порушення п.51.1 ст.51, п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 510 грн.

- податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 10.04.2019 р., яким за порушення п.п. 164.2.20, п. 164.2 ст. 164 ПК України застосовано штрафні санкції на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України - збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на 346 833,29 грн., з яких 211500,11 грн. за основним зобов`язанням та 135333,18 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2019 року на суму 29 400,00 грн не оскаржувалось, а грошові зобов`язання сплачені до настання граничного терміну.

Фермерське господарство "Ліщинецьке об`єднане", вважаючи висновки викладені в акті перевірки Головного управління ДФС у Вінницькій області, які стали підставою для формування всіх інших податкових повідомлень-рішення, такими, що не відповідають існуючим фактам та діючому законодавству, звернулось до ДФС України із скаргою.

06.07.2019 року на адресу фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" надійшло рішення Державної фіскальної служби України №28583/6/99-99-11-04-01-25 від 24.06.2019 року про результати розгляду скарги.

У відповідності до вказаного рішення, керуючись главою 4 розділу II Податкового кодексу України, Державна фіскальна служба України скаргу частково задовольнила і скасувала податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 10.04.2019 року № , № , № та залишила без змін податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 10.04.2019 р. № , № .

Позивач, не погоджуючись із нарахованими податковими зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Вінницькій області від 10.04.2019 року № , №, вважає висновки на яких вони базуються - необґрунтованими, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Законодавство, що регулює корпоративні відносини складається, зокрема з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про цінні папери та фондовий ринок", "Про депозитарну систему України", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", "Про фермерське господарство", "Про кооперацію" та інших.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Тобто, наявність статутного фонду фермерського господарства дає певний обсяг корпоративних прав особі, частка якої визначається у статутному фонді.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦК України статут юридичної особи є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень тощо. Тобто статут містить норми, які є обов`язковими для учасників (засновників, членів) товариства (господарства, установи), його посадових осіб та інших працівників.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом (ст. 20 закону України "Про фермерське господарство").

Згідно п. п. 14.1.49. п. 14.1 ст. 14 ПК України дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюється також платіж у грошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у зв`язку з розподілом чистого прибутку (його частини).

Згідно з п. 4 П(С)БО 15, дивіденди - частина прибутку, розподілена між учасниками (власниками) відповідно до їхньої частини у власному капіталі підприємства.

Відповідно до п.п. 14.1.90. п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з підпунктом 168.1.1 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.2 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

У відповідності до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно - правовими договорами.

За п. 167.5 ст. 167 ПК України ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах:

167.5.1. 18 відсотків - для пасивних доходів, крім зазначених у підпунктах 167.5.2 та 167.5.4 цього пункту;

167.5.4. у половинному розмірі ставки, встановленої у пункті 167.1 цієї статті - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, корпоративних правах, нарахованих нерезидентами, інститутами спільного інвестування та суб`єктами господарювання, які не є платниками податку на прибуток.

Із аналізу наведених положень слідує, що членам фермерського господарства може виплачуватись дохід залежно від внеску до статутного капіталу, механізм виплати якого визначається статутом фермерського господарства. У такому випадку виплата зазначеного доходу вважається виплатою дивідендів.

Так, згідно до розділу 7 статуту члени формують статутний фонд фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане", у розмірі 100 000 грн. Частки членів у статутному фонді розділені і мають наступні розміри: ОСОБА_1 - 100% статутного фонду - 100 000,00 грн. Свій внесок у статутний фонд члени вносять у вигляді грошових коштів.

У відповідності до розділу 10 Статуту прибуток фермерського господарства розподіляється за підсумками фінансового року між його членами за рішенням загальних зборів членів фермерського господарства, пропорційно часткам у статутному фонді фермерського господарства та особистій трудовій участі членів фермерського господарства в його діяльності.

Відповідно до рішення засновника № 2 від 01 липня 2017 року, рішення № 1 від 16 липня 2018 р., рішення № 3 від 15 листопада 2018 р., рішення № 2 від 3 вересня 2018 року, за підсумкам результатів господарської діяльності 2016 року вирішено провести виплату дивідендів учасниками фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" пропорційно до їх частки у статутному капіталі фермерського господарства згідно із чинною редакцією статуту фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане": ОСОБА_1 (частка 100%) в загальному розмірі 2750000 грн.

Дивіденди в сумі 2350001,57 грн., які фактично були виплачені голові-засновнику фермерського господарства "Ліщинецьке об`єднане" за 2016 рік, обліковувались на рахунку 671 "Розрахунки за нарахованими дивідендами". Дивіденди виплачувались з прибутку отриманого в звітному році, рахунок 443 "Прибуток використаний у звітному періоді".

Фермерське господарство "Ліщинецьке об`єднане", в період виплати дивідендів, не було платником податку на прибуток, а перебувало на 4 групі платників єдиного податку. З огляду на це, фермерське господарство не здійснювало нарахування відповідного податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18%, а здійснювало його нарахування за ставкою 9%, оскільки отриманий засновником, який є водночас головою, ФГ "Ліщинецьке об`єднане" дохід є дивідендами та підлягає оподаткуванню саме за такою ставкою.

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, а також, беручи до уваги визначений статутом ФГ "Ліщинецьке об`єднане" механізм виплати доходу в залежності від внеску до статутного капіталу, слід зробити висновок, що виплачені членам господарства у 2018 році кошти є дивідендами, а тому позивачем цілком правомірно проведено їх оподаткування за ставкою 9%.

Відтак, відсутність порушення податкового законодавства не надає підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки ст. 112 Податкового кодексу України, передбачає фінансову відповідальність лише за порушення законів.

Таким чином, враховуючи відсутність порушень фермерським господарством "Ліщинецьке об`єднане" вимог чинного законодавства, застосування фінансової санкції є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма ПК України чи іншого нормативно - правового акта, виданого на його підставі, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На необхідність застосування вказаного вище принципу у разі неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків платників податків вказує і Європейський суд з прав людини рішенні від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України".

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Конституційні принципи рівності і справедливості містять вимогу визначеності, ясності і не двозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовчій практиці і неминуче призводить до свавілля (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).

Крім того рішення податкового органу призводять до накладення на позивача додаткових зобов`язань зі сплати податку, чим порушують право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 р. (надалі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно ст. 9 Конституції України. Зокрема, ст.1 Протоколу до конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області № від 10.04.2019 року, № від 10.04.2019 року.

Стягнути на користь фермерського господарства «Ліщинецьке об`єднане» сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 5202,50 грн. (п`ять тисяч двісті дві гривні 50 коп) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

позивач - фермерське господарство "Ліщинецьке об`єднане" (вулиця Колгоспна, 2, село Ліщинці, Погребищенський район, Вінницька область, 22213, ЄДРПОУ - 34142930)

відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вулиця Хмельницьке шосе, 7, місто Вінниця, 21100, ЄДРПОУ - 43142454)

Рішення виготовлено: (07.10.2019)

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Копія вірна Суддя

Секретар: