Справа № 540/615/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/615/19
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення заступника начальника Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області АРК та м. Севастополі про застосування штрафних санкцій відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 29.12.2018 року за № 006451405.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС) відносно нього на підставі обставин, вказаних в Акті фактичної перевірки реєстраційний №000331 від 14.12.2018 року (далі - Акт перевірки). Обставини відображені в Акті перевірки, на думку позивача, не відповідають дійсності. Так, ФОП ОСОБА_1 вважає, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку стосовно здійснення підприємцем безліцензійної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами 05.01.2018 року, оскільки продаж зазначеної категорії товарів здійснювався позивачем на підставі ліцензій №7-21-02-64-20789, 7-21-02-66-20790.

Вказані доводи покладені ФОП ОСОБА_1 в основу позову та є, на його думку, підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2018 року №006451405.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення заступника начальника Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області АРК та м. Севастополі про застосування штрафних санкцій відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 29.12.2018 року за № 006451405.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду податковий орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.06.2003, податкова адреса суб`єкта господарювання: АДРЕСА_1 . Місцем здійснення діяльності, згідно ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.38) визначено: " АДРЕСА_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 "".

14.12.2018 працівниками контролюючого органу відповідно до наказу від 30.11.2018 № 1352, виданого ГУ ДФС та направлень №№1237, 1238 від 14.12.2018 року, проведено фактичну перевірку об`єкту - магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та є місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1

Наслідки перевірки оформлені актом фактичної перевірки зареєстрованим в ГУ ДФС за № 000331.

В ході перевірки працівниками контролюючого органу встановлено, зокрема, факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій.

В акті зазначено та не заперечується сторонами, що за перевірений ГУ ДФС період, ФОП ОСОБА_1 мав по дві ліцензія за кожним з зазначених видів підакцизних товарів.

Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями:

- №7-21-02-64-20789 (строк дії з 05.01.2017 до 05.01.2018);

- №8-21-02-64-28006 (строк дії з 06.01.2017 до 06.01.2019).

Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами:

- №7-21-02-66-20790 (строк дії з 05.01.2017 до 05.01.2018);

- №8-21-02-66-28007 (строк дії з 06.01.2017 до 06.01.2019).

Проаналізувавши строк дії наведених ліцензій податковий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 мав право здійснювати роздрібну торгівлю підакцизними товарами по 04.01.2018 року включно.

Як зазначено в Акті перевірки 05.01.2018 року, торгівля відповідними товарами здійснювалась позивачем без ліцензії.

На підставі висновків Акту перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 прийнято податкове повідомлення рішення № 006451405 від 29.12.2018 року, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України, ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 34000 грн.

Позивач скористався правом на оскарження результатів перевірки в адміністративному порядку, проте, рішенням Державної фіскальної служби України від 19.03.2019 року №12587/6/99-99-11-06-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення без змін.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами факту здійсненні безліцензійної торгівлі ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

За змістом статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

В ході судового розгляду встановлено, що сторонами не заперечується факт здійснення ФОП ОСОБА_1 05.01.2018 реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Також, сторонами не заперечується наявність у позивача ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями в період часу з 05.01.2017 до 05.01.2018 та з 06.01.2018 до 06.01.2019.

Спірним залишається лише питання, чи мав ФОП ОСОБА_1 право на реалізацію підакцизних товарів 05.01.2018 року.

Так, Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" відносно дії ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями передбачає поняття термін, а не строк.

Діяльність, пов`язану з оформленням та видачею ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами регулюється Тимчасовим порядком видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

На підставі пункту 25 зазначеного Порядку форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування.

В цьому ж пункті вказано, що в ліцензії на лицьовому боці зазначається, зокрема, термін її дії.

В ході судового розгляду також встановлено, що фактично вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та пункт 25 наведеного Тимчасового порядку реалізовано вповноваженими особами відповідача шляхом зазначення в виданій позивачу ліцензії, окрім іншої інформації, терміну її дії в мовній конструкції "з 05.01.2017 до 05.01.2018 року".

Як неодноразово зазначено Верховним Судом, серед іншого, в постановах від 08.10.2018 у справі № 927/490/18, від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, прийменник "до", в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Отже, зазначення посадовими особами відповідача в ліцензії "до 05.01.2018 року" передбачає дію відповідної ліцензії до 05.01.2018 року включно.

Таким чином передчасним є висновок податкового органу стосовно того, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю підакцизними товарами до дати зазначеної в ліцензії, з урахуванням того, що останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії.

Навпаки, отримавши ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами відповідного змісту, позивач мав законне сподівання на те, що 05.01.2018 року ліцензія є чинною, оскільки саме це зазначено відповідачем у ліцензії.

Відтак, зазначивши в ліцензіях термін їх дії включно до 05.01.2018 року, та не виправивши зазначену помилку до моменту застосування відносно ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не може стверджувати, що насправді останнім днем дії ліцензій є дата, що передує даті зазначеній в відповідних ліцензіях.

Отже, позивачем 05.01.2018 року здійснювалась реалізація підакцизних товарів на законних підставах (з діючими ліцензіями на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами №№7-21-02-64-20789, 7-21-02-66-20790 відповідно), тому нарахування штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії здійснені відповідачем за цей день є протиправним.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що позивач отримавши ліцензії мав почати обрахунок періоду її дії з дати, яка зазначена в ліцензії (за прийменником "з") та закінчуючи датою, яка мала бути обрахована за правилами обрахунку цивільних строків (тобто, на думку контролюючого органу, за день до останнього дня дії, зазначеного в ліцензії) є неспроможними, оскільки в такому випадку в ліцензії мала бути використана мовна конструкція: "дата початку дії" та "строк дії" (наприклад: "Дана ліцензія діє з 05.01.2017, протягом одного року"). Але в даному випадку, дозвільний документ має період дії зазначений в мовній конструкції з конкретною вказівкою початкової дати дії та останнього дня її дії (конструкція: "діє з … до …").

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Так, в рішенні у справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Посилання апелянта на правову позицію Вищого адміністративного суду України 2014 року також відхиляються апеляційним судом з огляду на наявність викладених вище правових висновків Верховного Суду 2018 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно строку на подання апеляційної скарги не оцінюються з огляду на відкриття провадження у справі.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 540/615/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: А.Г. Федусик