Справа № 480/2904/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2019 р. Справа № 480/2904/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіної,
представника позивача - О.О. Микитенко,
представника відповідача - Л.С. Остапенко,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингово-видавнича компанія "Ділові перспективи" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 02.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позивних вимог заперечувала, зазначила, що товариством протягом 2018 року створено робоче місце для працевлаштування інвалідів. Про створене вакантне місце для особи з інвалідністю було повідомлено належним чином Сумський міський центр зайнятості, однак особи з інвалідністю для працевлаштування не направлялись і створене робоче місце залишилося вакантним.
Таким чином, виконуючи вимоги ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" товариство звітувало кожного місяця в відповідні служби. Обов`язок товариства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком самих інвалідів для їх працевлаштування. Представник відповідача вважає, що товариство вживало всіх необхідних заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, зокрема створило таке робоче місце для інвалідів та повідомляло органи, на які покладено обов`язок щодо працевлаштування інвалідів.
Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів у відповіді на відзив наданій до суду 30.08.2019 зазначило, що твердження відповідача щодо того, що ним створену відповідну кількість вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю є безпідставними, оскільки наказом TOB КВК "Ділові перспективи" № 01-18 від 02.01.2018 задекларовано наміри створити робоче місце для особи з інвалідністю відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", провести атестацію робочого місця та розробити посадову інструкцію по створеному робочому місці, проте доказів реалізації цих намірів відповідачем надано не було. Крім того, відповідачем не надано штатного розпису підприємства, який підтверджує наявність посади консультанта з економічних питань у штаті підприємства, яку вказано вакантною у звітах "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою № 3-ПН, з якими товариство зверталось до Сумського міського центру зайнятості.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позовну відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті.
Статтею 18 цього Закону передбачено забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (а.с.7), середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу товариства у 2018 році становила 10 чоловік, тому відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", норматив числа робочих місць для працевлаштування інвалідів для відповідача становить 1 робоче місце. Фактично ж у 2018 році на підприємстві не працювало жодної особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Згідно ч.1 ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Іншими словами, адміністративно-господарські санкції, які просить стягнути позивач, за своєю правовою природою, застосовуються за порушення законодавства діями чи бездіяльністю або за неналежне виконання обов`язку покладеного законом.
Санкції, які просить стягнути позивач, застосовані саме за неналежне виконання відповідачем обов`язків, передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
В той же час, судом встановлено, що відповідачем у відповідності до вимог норм ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", щомісячно повідомлявся центр зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів (а.с. 17-28). Зазначені обставини не оспорювалися в судовому засіданні.
Таким чином, судом встановлено, що роботодавець відповідач по справі, приймав заходи, визначені в ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо працевлаштування інвалідів, про що свідчать обставини, встановлені в судовому засіданні на підставі досліджених матеріалів справи, фактів відмови відповідача у працевлаштуванні інвалідів, направлених на вакантні місця, встановлено не було, що підтверджується поясненнями представників сторін, тим паче, що ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначає обов`язок лише виділяти та створювати робочі місця та не супроводжується обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.
При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Враховуючи, що відповідачем вжито всіх необхідних заходів, суд визнає, що вини відповідача щодо не працевлаштування інвалідів відсутня, у зв`язку з чим також відсутні підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць та нарахування пені, тому вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингово-видавнича компанія "Ділові перспективи" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.10.2019.

Суддя М.М. Шаповал