Справа № 803/1712/14
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2019 року

Київ

справа №803/1712/14

адміністративне провадження №К/9901/36271/18

№К/9901/43742/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Служби безпеки України та Генеральної прокуратури України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 у складі колегії суддів: Бєлової Л. В., Безименної Н. В., Кучми А. Ю. у справі №803/1712/14 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування розпоряджень, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження Центрального управління Служби безпеки України від 23.07.2014 № 131д про скасування допуску до державної таємниці;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 30.07.2014 №1073к про звільнення з посади прокурора Волинської області;

- поновити на посаді прокурора Волинської області з 30.07.2014;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2014, залишеною без зміну хвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.1. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.07.2016 скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Судом касаційної інстанції вказано, що судами попередніх інстанцій не досліджено та не надано правової оцінки обставинам справи щодо скасування позивачу допуску до державної таємниці на підставі пункту 3 частини другої статті 23 Закону України «Про державну таємницю» та положень статті 39 вказаного закону, відповідно до якої посадові особи, винні, зокрема, у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; недодержанні вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці під час здійснення міжнародного співробітництва, прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземців та осіб без громадянства і проведення роботи з ними, притягуються до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності.

2.2. За результатом нового розгляду, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 апеляційну скаргу позивача задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2017 скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Центрального управління Служби безпеки України від 23.07.2014 №131д про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці;

- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора Українивід 30.07.2014 №1073к про звільненняпозивача з посади Прокурора Волинської області;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Волинської області з 31.07.2014;

- стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.07.2014 по 05.02.2018.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Відповідно до наказу в.о.Генерального прокурора України від 20.03.2014 №210к позивач з 20.03.2014 призначений на посаду прокурора Волинської області строком на 5 років та затверджений головою колегії прокуратури цієї області, а розпорядженням Управління Служби безпеки України у Волинській області від 15.05.2014 №38д йому надано допуск до державної таємниці.

3.2. Центральним управлінням Служби безпеки України видано розпорядження 23.07.2014 №131д про скасування позивачу допуску до державної таємниці відповідно до пункту 3 частини другої статті 23, частини дргуої статті 26 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 № 3855.

3.3. Підставою видання вказаного розпорядження були акт за результатами комплексної перевірки стану охорони державної таємниці в прокуратурі Волинської області №26/1/2-8653, затверджений 21.07.2014 начальником Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України та висновок про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці, затверджений головою Служби безпеки України від 23.07.2014, в яких встановлено порушення ряду вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (далі - Порядок № 939) в частині організації пропускного та внутрішньооб`єктового режимів, ведення секретного діловодства, порядку виїзду за кордон працівників, яким надано допуск та доступ до державної таємниці, прийому та роботи з іноземцями тощо; крім того, зазначено, що громадяни України, які мали допуск до державної таємниці, виїжджали за кордон у приватних справах без письмового повідомлення прокурора Волинської області та проведення відповідного інструктажу; до того ж, недотримання правил пропускного та внутрішньооб`єктового режимів призвело до безконтрольного доступу до режимних приміщень прокуратури області іноземної громадянки.

3.4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до статті 37 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів 748 і 749 Порядку № 939, комісією Служби безпеки України у складі: полковника ОСОБА_2 (голова комісії), підполковників ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, майора ОСОБА_3 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 у липні 2014 року проведено комплексну перевірку стану охорони державної таємниці в прокуратурі Волинської області за результатами якої складено акт від 21.07.2014 № 26/1/2-8653.

3.5. У зв`язку із виявленими загрозами витоку секретної інформації відповідно до вимог пункту 777 Порядку доручено провести службові розслідування за фактами:

- порушення порядку забезпечення режиму секретності під час перебування в прокуратурі громадянки Білорусі ОСОБА_5 ;

- зберігання необлікованих примірників протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.12.2013, 04.12.2013, 30.12.2013 та постанови про знищення інформації, отриманої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій» від 18.04.2014 з грифом секретності «Таємно»;

- відсутності других примірників підготовлених у 2013 році документів (№№ 1063, 1064, 1078, 1086, 1089, 1091, 1099, 1107, 1108, 1115, 1121, 1122, 1131-1133, 1146, 1147, 1148, 1174, 1204, 1267, 1268, 1269, 1270, 1285, 1286, 1287, 1309) з грифом секретності «Таємно»;

- порушення порядку виїзду за межі України начальника відділу ОСОБА_11, старших прокурорів відділу ОСОБА_23, ОСОБА_24, прокурора відділу ОСОБА_10, Волинського регіонального прокурора ОСОБА_25 , яким надано допуск до державної таємниці.

3.6. Зокрема, в ході перевірки встановлено:

- порушення вимог пунктів 50, 93, 116, 153, 206, 211, 234, 240, 244, 255, 262, 341, 349, 360, 361, 362, 363, 364, 434, 696, 713, 716, 720, 728 Порядку № 939 в частині організації пропускного та внутрішньооб`єктового режимів, ведення секретного діловодства, порядку виїзду за кордон працівників, яким надано допуск та доступ до державної таємниці, прийому та роботи з іноземцями тощо;

- з порушенням зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці виїзджали за кордон у приватних справах без письмового повідомлення прокурора Волинської області та проведення відповідного інструктажу начальник відділу ОСОБА_11 , старші прокурори відділу ОСОБА_12, ОСОБА_15, прокурор відділу ОСОБА_10, Волинській регіональний прокурор ОСОБА_25, яким надано допуск до державної таємниці;

- невиконання правил пропускного та внутрішньооб`єктового режимів, що призвело до безконтрольного доступу до режимних приміщень прокуратури області іноземної громадянки.

3.7. Крім цього, результати проведених Службою безпеки України перевірок стану охорони державної таємниці в підпорядкованих структурах Волинської області засвідчили, що ОСОБА_1 не здійснено постійного контролю за забезпеченням стану охорони державної таємниці, внаслідок чого в прокуратурі Луцького району (акт № 26/1/2-8651) стан охорони державної таємниці не відповідає, а в прокуратурах міста Луцька (акт № 26/1/2-8652), Ковельській міжрайонній прокуратурі (акт № 26/1/2-8650) та Ківерцівській районній прокуратурі (акт № 26/1/2-8649) не в повній мірі відповідає вимогам законодавства у сфері охорони державної таємниці.

3.8. Відповідачами встановлено, що виявлені в ході комплексних перевірок обставини підпадають під визначення пункту 3 частини другої статті 23 та частини другої статті 26 Закону України «Про державну таємницю», що є підставою для скасування старшому раднику юстиції ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

3.9. Таким чином, висновком перевірки від 23.07.2014 прийнято рішення про скасування позивачу допуску до державної таємниці.

3.10. В подальшому, Департаментом охорони державної таємниці та ліцензування було надіслано прокуратурі Волинської області повідомлення від 24.07.2014 № 26/2/3-8866 про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці та розпорядження від 23.07.2014 № 131д про скасування допуску до державної таємниці.

3.11. Разом з тим, за результатами службової перевірки по факту зберігання в нережимному приміщенні необлікованих примірників протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.04.2014 та факту відсутності других примірників підготовлених у 2013 році документів (№№ 1063, 1064, 1078, 1086, 1089, 1091, 1099, 1107, 1108, 1115, 1121, 1122, 1132, 1133, 1146, 1147, 1148, 1174, 1204, 1267, 1268, 1269, 1270, 1285, 1286, 1287, 1309) та першого примірника документу № 1131 з грифом секретності «Таємно» комісією складено висновок за яким вирішено в.о. начальника режимно-таємної частини ОСОБА_9 вказати на неприпустимість відсутності в журналах обліку відміток про місцезнаходження документів.

3.12. Згідно з висновком службової перевірки від 05.09.2014 прийнято до уваги, що розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 31.07.2014 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 . скасовано допуск до державної таємниці. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 переведено на посаду, перебування на яких не потребує оформлення допуску до державної таємниці.

3.13. Згідно з висновком службової перевірки від 05.09.2014 проведено службову перевірку по факту порушення порядку виїзду за межі України старшим прокурором прокуратури Луцького району ОСОБА_17 та факту формального проведення перевірки наявності секретних документів в прокуратурі Луцького району, за якого комісією прийнято до уваги, що розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 31.07.2014 ОСОБА_17 скасовано допуск до держаної таємниці, а також те, що наказом прокурора Волинської області від 08.08.2014 № 474к ОСОБА_17 переведений з посади старшого прокурора Луцького району на посаду прокурора Луцького району, перебування на якій не потребує оформлення допуску до державної таємниці. Прийнято до уваги, що наказом прокурора Луцького району від 15.08.2014 № 14 головному спеціалісту з питань захисту державних таємниць ОСОБА_26 оголошено догану.

3.14. Водночас, листом Генеральної прокуратури України від 25.07.2014№11/1-1614вих-14 позивача повідомлено, що відповідно до номенклатури посад працівників прокуратури, зайняття яких потребує оформлення допуску до державної таємниці, посада прокурора Волинської області передбачає допуск до державної таємниці, а тому, оскільки позивачу скасовано допуск до державної таємниці, він підлягає звільненню; крім того, з метою подальшого працевлаштування йому запропоновано наступні посади, зайняття яких не потребує оформлення допуску до державної таємниці: старший прокурор та прокурор відділу захисту конституційних прав і свобод громадян; старший прокурор відділу захисту фінансово-економічних інтересів держави; старший прокурор та прокурор відділу забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності та захисту інтелектуальної власності і авторських прав; старший прокурор та прокурор організаційно-методичного відділу; старший прокурор та прокурор відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту.

3.15. Проте, від вищеперелічених посад позивач відмовився.

3.16. Наказом Генерального прокурора України від 30.07.2014 №1073к позивача звільнено з посади прокурора Волинської області у зв`язку з виявленою невідповідністю його займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок скасування допуску до державної таємниці (пункт 2 частина першої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України), а також увільнено від обов`язків голови колегії прокуратури Волинської області.

3.17. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом оскільки вважає, що жодного порушення обов`язків передбачених Законом України «Про державну таємницю» допущеного ним в акті перевірки Служби безпеки України не вказано, а тому відсутні підстави для скасування допуску до державної таємниці. Крім того, на переконання позивача, відсутність будь-яких дій з боку Генеральної прокуратури України для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача з органів прокуратури.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції досліджено положення статей 23 та 39 Закону України «Про державну таємницю» та встановлено обставини невиконання позивачем вимог режиму секретності, зокрема, наявність порушень вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці в очолюваній ним та підлеглих прокуратурах обумовлена відсутністю контролю з його боку. Судом зокрема вказано, що позивач, згідно з вимогами статей 5, 37 Закону України «Про державну таємницю», як керівник установи, був зобов`язаний забезпечити охорону державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в прокуратурі та здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.Оскільки однією з вимог до посади, яку обіймав позивач, є доступ до державної таємниці, Генеральною прокуратурою України встановлено невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та запропоновано перелік посад, які відповідають його кваліфікації. Відтак, судом встановлено, що у зв`язку з відмовою позивача від переведення на запропоновані посади, останнього звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

4.1. Частково задовольняючи позовні вимоги, судом апеляційної інстанції вказано, що в акті перевірки Служби безпеки України № 26/1/2-8653 не зазначено порушень, допущених особисто позивачем щодо збереження охорони державної таємниці. Крім зазначеного, відповідачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та встановлених у акті порушень, та їх вплив на можливість розголошення державної таємниці у Прокуратурі Волинської області. Зокрема судом апеляційної інстанції зазначено про те, що Службою безпекою України не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про те, що безпосередньо внаслідок дій та/або бездіяльності позивача порушено вимоги пунктів 50, 93, 116, 153, 206, 211, 234, 240, 244, 255, 262, 341, 349, 360, 361, 362, 363, 364, 434, 696, 713, 716, 720, 728 Порядку № 939 в частині організації пропускного та внутрішньооб`єктового режимів, ведення секретного діловодства, порядку виїзду за кордон працівників, яким надано допуск та доступ до державної таємниці, прийому та роботи з іноземцями тощо. Як наслідок, звільнення позивача із займаної посади визнано судом неправомірним.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Відповідачі звернулись до суду із касаційними скаргами в яких просять скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити без змін постанову суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги полягають в тому, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема в частині дослідження положень пункту 3 частини другої статті 23 та статті 39 Закону України «Про державну таємницю».

5.1. На переконання відповідачів, позивачем порушено вимоги статті 37 Закону України «Про державну таємницю», положення пунктів 3, 749 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 N 939. Підтвердженням вказаних порушень з боку позивача, є встановлені порушення в організації режиму секретності за наслідками перевірки прокуратури Волинської області.

5.2. Відповідачами зазначено, що обов`язковою вимогою до особи, яка обіймає посаду прокурора обласного рівня є наявність допуску до державної таємниці. Відтак, у разі скасування такого допуску, особа є такою, що не відповідає займаній посаді. Оскільки позивач відмовився від запропонованих йому вакантних посад, наказ про звільнення з посади прокурора Волинської області є правомірним.

6. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Відповідно до статті 19Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України від10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

9. Разом з тим, в порядку частини другої статті 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

10. В даному випадку, спірні правовідносини, серед іншого, регулюються Законом України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 № 3855-XII (далі - Закон № 3855), оскільки ним визначені особливості суспільнин відносини, пов`язаних з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці.

11. Так, відповідно до статті 1 Закону № 3855 допуск до державної таємниці - це оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

12. Положеннями статті 5 Закону № 3855 встановлено, що забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

13. Разом тим, частиною другою статті 22 Закону № 3855 визначено, що допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

14. Відповідно до частини другої статті 26 Закону №3855 скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

15. Так, статтею 23 Закону №3855 передбачено, що допуск до державної таємниці не надається у разі: 1) відсутності у громадянина обґрунтованої необхідності в роботі із секретною інформацією; 2) сприяння громадянином діяльності іноземної держави, іноземної організації чи їх представників, а також окремих іноземців чи осіб без громадянства, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, або участі громадянина в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена у порядку, встановленому законом; 3) відмови громадянина взяти на себе письмове зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, а також за відсутності його письмової згоди на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці; 4) наявності у громадянина судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини, не погашеної чи не знятої в установленому порядку; 5) наявності у громадянина психічних розладів, які можуть завдати шкоди охороні державної таємниці, відповідно до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України і Службою безпеки України.

У наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі: 1) повідомлення громадянином під час оформлення допуску недостовірних відомостей про себе; 2) постійного проживання громадянина за кордоном або оформлення ним документів на виїзд для постійного проживання за кордоном; 3) невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Громадянина, якому відмовлено у допуску до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

16. Водночас, частиною першою статті 37 Закону № 3855 визначено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

17. Аналогічна норма відображена в пункті 3 Порядку № 939, яким серед іншого встановлено обовязок керівника підприємства, установи, організації бути обізнаним із вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

18. Положеннями пункту 749 Порядку № 939 визначено, що відповідно до законодавства контроль забезпечення охорони державної таємниці здійснюють керівники підприємства, установи, організації - на підприємствах, установах, організаціях, які вони очолюють, на підприємствах, установах, організаціях, діяльність яких координується та спрямовується або до сфери управління яких належить підприємство, установа, організація.

19. Тобто, законодавчо встановлено імперативну норму щодо обов`язку керівника органу державної влади постійно здійснювати контроль за дотриманням охорони державної таємниці. Оскільки посада яку обіймав позивач є керівною, висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності в акті перевірки порушень допущених безпосередньо позивачем є необгрунтованим.

20. Колегія суддів вважає, що в даному випадку виявлені порушення охорони державної таємниці безпосередньо свідчать про неналежний рівень контролю з боку позивача, як керівника, прокурора Волинської області, а тому наявні підстави вважати, що ним порушено вимоги Закону № 3855.

21. Відтак судом першої інстанції було правильно встановлено наявність підстав для скасування позивачу допуску до державної таємниці.

22. Відповідно до статті 39 Закону № 3855 посадові особи та громадяни, винні, зокрема, у розголошенні державної таємниці; порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; недодержанні вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці під час здійснення міжнародного співробітництва, прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземців та осіб без громадянства і проведення роботи з ними несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

23. За таких умов, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення чинним законодавством ряду додаткових обов`язків у сфері охорони державної таємниці для певних категорій посадових осіб, зокрема, для керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, крім загальних обов`язків громадянина щодо збереження державної таємниці, перелік яких визначено у статті 28 Закону № 3855.

24. Колегія суддів погоджується з доводами скаржників, що невиконання позивачем зазначених вище обов`язків є підставою для скасування допуску до державної таємниці відповідно до статті 23 Закону № 3855.

25. Крім того, обгрунтованим на переконання Верховного Суду є те, що виявлені під час перевірки порушення підпадають під дію пункту 3 частини другої статті 23 і частини другої статті 26 Закону № 3855, оскільки за своїм наслідком становили загрозу витоку будь-якої таємної інформації, зокрема, зазначеної в протоколах негласних слідчих (розшукових) дій, що у взаємозв`язку дають суду дійти висновку про обґрунтованість скасування позивачу допуску до державної таємниці, що є наслідком застосування до нього у відповідності до положень статті 39 Закону № 3855 заходів дисциплінарного стягнення, що за своїм змістом є найменш суворим покаранням в даному випадку.

26. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судом першої інстанції було досліджено обставини, які слугували підставою для повернення Вищим адміністративним судом України справи на новий розгляд. Разом з тим, колегією суддів апеляційного суду не було надано належної оцінки обставинам справи з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.07.2016.

27. Тому, колегія суддів вважає процедуру звільнення позивача такою, що здійснена у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки Генеральною прокуратурою України листом від 25.07.2014 позивачу було запропоновано перелік вакантних посад які відповідають його кваліфікації. Як встановлено судом першої інстанції, відмова позивача від запропонованих посад, зафіксована актом від 30.07.2014.

28. За таких обставин, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу Генерального прокурора України від 30.07.2014 з посади прокурора Волинської області у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок скасування допуску до державної таємниці на пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України, є правомірним.

29. Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

30. Отже, колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг стосовно порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права знайшли своє відображення.

31. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Частиною першою статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанціїскасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

33. З огляду на наведене, касаційні скарги Служби безпеки України та Генеральної прокуратури України підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

34. Касаційні скарги Служби безпеки України та Генеральної прокуратури України задовольнити.

35. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 у справі № 803/1712/14 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування розпоряджень, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

36. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2017у справі № 803/1712/14 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування розпоряджень, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити в силі.

37.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко