Справа № 428/6258/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6258/19
Провадження № 2-а/428/226/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Лісечка Олексія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лісечко Олексій Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 19.05.2019 відповідачем складено постанову серії ЕАВ № 1160620 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказаною постановою від 19.05.2019 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. На думку представника позивача, оскаржувана постанова від 19.05.2019 на законі не ґрунтується, склад та подія адміністративного правопорушення, у вчиненні якого позивача визнано винним, відсутні, що є підставою для скасування зазначеної постанови.

В самій постанові від 19.05.2019 зазначено, що «19.05.2019 р. 08:49:27, Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 1, водій, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 78 км/год. у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., чим порушив п.п. 12.4 ПДР України...».

Таким чином, виходячи зі змісту постанови, водій, керуючи транспортним засобом фактично рухався по (у) будинку АДРЕСА_1 .

В постанові відсутнє посилання на елемент частини території з розташованими на ній спорудами та засобами організації дорожнього руху, призначений для руху транспортних засобів (автомобільна дорога тощо), яким рухався позивач на момент його зупинки відповідачем через скоєння, на його думку, адміністративного правопорушення.

Отже, в порушення ст. 283 КУпАП, постанова від 19.05.2019 не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення. Зазначене, окрім іншого, не дає змоги встановити конкретне місцезнаходження позивача та його транспортного засобу і момент вимірювання швидкості та з`ясувати, де саме рухався транспортний засіб, зокрема у населеному пункті чи поза межами населеного пункту, а також дійти висновку, в якому саме місці було допущено перевищення швидкості, та де саме відбулася подія, що відповідачем покладена в основу оскаржуваної постанови.

До того ж, в постанові від 19.05.2019 місце розгляду справи вказане як: АДРЕСА_2 Сєвєродонецьк АДРЕСА_1 .

Позивач наголошує, що за вказаною адресою в приміщенні будинку АДРЕСА_1 він не перебував і там не знаходився, адміністративна справа, за наслідками якої винесено постанову від 19.05.2019 р. у приміщенні за вказаною адресою в його присутності не розглядалася. Таким чином, відомості про місце розгляду справи дійсності не відповідають.

В порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова від 19.05.2019 не містить відомостей про порядок її оскарження.

Недодержання вимог закону щодо змісту постанови про накладення адміністративного стягнення само по собі вже є підставою для скасування цього індивідуального нормативного акту посадової особи.

В порушення визначеного порядку, відповідачем не було оголошено позивачу, яка справа розглядалася, не роз`яснено позивачу його права та обов`язки.

Відповідачем було застосовано засіб вимірювання швидкості шляхом тримання його руками, тобто вимірювання відбувалося не в автоматичному режимі та не у передбачений спосіб стаціонарного установлення та використання цього технічного засобу.

Відтак, виявлення та (або) фіксацію адміністративного порушення здійснено відповідачем у не передбачений законом спосіб та із неправильним застосуванням вимірювального пристрою. Отримані технічні дані за таких підстав не могли бути покладені в основу оскаржуваної постанови від 19.05.2019 р. як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач рухався у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту». Відповідачем не зібрано в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та не представлено позивачу доказів наявності та місця розташування знаку 5.45 «Початок населеного пункту» в місці вчинення правопорушення з метою з`ясування чи розповсюджувалася дія вказаного знаку на місце фактичного знаходження автомобіля позивача на вимірювання швидкості його руху. Відтак, відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, в тому числі докази руху й транспортного засобу із визначенням конкретної швидкості на конкретній ділянці, передбаченій для руху автомобілів, позивачу на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем надані не були.

Факт та обставини правопорушення, про вчинення якого винесено оскаржувану постанову від 19.05.2019, належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Виходячи зі змісту постанови від 19.05.2019 швидкість руху транспортного засобу позивача вимірювалась приладом TRU САМ ТС 000670.

Відповідачем на час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було представлено позивачу свідоцтво про повірку вказаного засобу вимірювальної техніки та сертифікату на нього. Вказане є підставою дійти висновку про відсутність повірки приладу TRU САМ ТС 000670 та сертифікату на нього, які б свідчили про правильність вимірювання, достовірність показів приладу та наявність законодавчо встановленої можливості використовувати відповідачем прилад TRU САМ ТС 000670. Так само не представлено доказів проходження відповідачем навчання та наявності в нього спеціальних навиків з використання зазначеного приладу.

Тобто, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСАМ», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ НОМЕР_1 , є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/l-2903- 2012 від 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.

Отже, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було проведено відповідачем з використанням приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів безпідставно, а отримані технічні дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення необґрунтовано, у зв`язку з чим постанова від 19.05.2019 про накладення адміністративного стягнення є неправомірною.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду від його представника адвоката Лісечко О.С. надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

До суду відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить оскаржувану постанову залишити без змін, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1160620 від 19.05.2019, складену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Самойловим Володимиром Сергійовичем, незаконною у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Самойлова Володимира Сергійовича серії ЕАВ № 1160620 від 19.05.2019 позивача було визнано винним у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 19.05.2019 о 08-49 год. у м. Сєвєродонецьк водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Oktavia A7», номерний знак НОМЕР_2 , у м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, 1, рухався зі швидкістю 78 км/год. у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TRU CAM TC 000670. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вона містить: найменування посадової особи, який винесла постанову - поліцейський УПП в Луганській області капрал поліції Самойлов Володимир Сергійович; дату розгляду справи - 19 травня 2019 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 ; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення - ч. 1 ст. 122 КУпАП; прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, наданий відповідачем, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що екіпаж патрульної поліції зупиняє транспортний засіб «Skoda Oktavia A7», номерний знак НОМЕР_2 , який перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті.

Наданий відповідачем відеозапис, хоча і не міститься у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак судом вважається належним доказом, у зв`язку з тим, що безпосередньо містить відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Отже, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак відповідачем при подачі відзиву на позов надано фото з пристрою TruCam про порушення позивачем встановленого ліміту швидкості у місті та відеозйомку вчинення такого правопорушення та процесуального фіксування розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, які суд приймає як належні докази з огляду на таке.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, зокрема встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Отже, версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення викладені представником позивача у позовній заяві суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Самойловим Володимиром Сергійовичем постанову серії ЕАВ № 1160620 від 19.05.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Лісечка О.С. в інтересах ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Лісечка Олексія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- представник позивача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач: поліцейський 1 батальйону 1 роти УПП в Луганській області ДПП Самойлов Володимир Сергійович, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов