Справа № 560/875/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/875/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Олійника Ю.П.,

представників відповідача: Цимбалюк О.В., Василенка А ОСОБА_1 В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (повне рішення складене 01.07.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року позивач, ОСОБА_2 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України (відповідача), про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № UA 400000/2019/000429/2 від 30.01.2019 року, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 400030/2019/00509 від 01.02.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідачу надані всі документи і дотримані всі умови, встановлені статтею 53 МК України, необхідні для визначення митної вартості, а сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обгрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. На момент митного оформлення була відсутня будь-яка інформація про недостовірність відомостей щодо вартості автомобіля, які містяться в рахунку - фактурі, або при переміщенні даного транспортного засобу через державний кордон України. Вважає, що надані одночасно з митною декларацією документи в повному обсязі підтверджували митну вартість товару. Натомість відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару свідчили, що митна вартість товару занижена, так само не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що за результатом перевірки наданої декларантом інформації з мережі Інтернет щодо вартості автомобіля VOLVO, модель ХС70, за ціною 11990 Євро згідно сайту mobile.de ціни на ідентичні моделі автомобілів значно вищі, а надана декларантом інформація не містить посилання на конкретний автомобіль на сайті, що унеможливлює перевірку наданої інформації. В зв`язку з виявленими розбіжностями, відсутністю вартості страхування, з метою відпрацювання згенерованих профілів ризику, та у зв`язку з виявленням ризиків недостовірності заявленої ціни товару, декларанту було надіслано повідомлення з вимогою надання додаткових документів для підтвердження вартості товару. Оскільки декларантом не надано жодних додаткових документів, відповідно до частини 6 статті 54 МК України Хмельницькою митницею ДФС винесено рішення про коригування вартості від 31.01.2019 року № UA400000/2019/000429/2.

Також зазначає, що під час здійснення процедури контролю правильності визначений митної вартості автомобіля за митною декларацією від 31.01.2019 року № UА400030/2019/004936 було встановлено, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, що ставлять під сумнів достовірність заявленої вартості товару, а саме: у графі 44 МД (код документу 0380) зазначений рахунок-фактура від 21.01.2018 року № , що не відповідає реквізитам рахунку-фактури, поданого до митного оформлення, а саме від 21.01.2019 року №; згідно калькуляції транспортних витрат від 31.01.2019 року б/н переміщувався автомобіль Audi А6 згідно рахунку-фактури від 21.01.2018 року № що не відповідає дійсності; калькуляція транспортних витрат не містить інформації щодо вартості страхування; згідно витягу, наданого ДФС України (в лівому верхньому кутку зазначено State Fiscal Service of Ukraine), із спеціалізованого програмно-інформаційного комплексу (довідника) SCHWACKE, вартість продажу в Європі даного транспортного засобу згідно його VIN-коду (FZ-Ident.-Nr) з врахуванням комплектації та характеристик складає 15150 Євро (Verkaufswert), що і було зазначено системою АСАУР. Це не відповідає інформації щодо вартості (12350 Євро) з аналогічного витягу (комплексу SCHWACKE), наданого експертом із висновком від 29.01.2019 №137/19 (зазначено у п. 2 довідково-нормативної літератури, використаної експертом). Крім цього, наданий експертом витяг виданий невідомою фірмою Biuro Handlowe Hand-Food (Польща), будь-яка інформація щодо діяльності цієї фірми відсутня.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що, що позивачем через представника (Савера Олександр Михайлович), який діяв за довіреністю від 17.01.2019 було придбано в резидента Німеччини (в Брукк-ін-дер-Оберпфальц, Швандорф, Баварія) легковий автомобіль марки VOLVO, модель "ХС70", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (номер кузова / шасі): НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, призначення - пасажирський, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 2400 куб см , потужність 120 кВт, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2013 року, модельний рік виготовлення 2013 року, торговельна марка VOLVO, виробник VOLVO, Швеція.

Для здійснення митного оформлення вищевказаного транспортного засобу позивача декларантом виступило товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛМІКА" м. Хмельницький згідно з договором про надання послуг по декларуванню товарів № 22/19 від 23.01.2019.

Під час митного оформлення автомобіля було заповнено та подано митному органу митну декларацію № UA400030/2019/004936 від 31.01.2019 року, заявлена фактурна вартість товару у сумі 9900,00 Євро, курс валюти 31,67 грн., сума у гривнях 313562 грн.

Автомобіль заявлено декларантом самостійно за другорядним методом визначення вартості (резервним) з використанням витягу з спеціалізованого програмно-інформаційного комплексу "Superschwacke" від 26.01.2019 № 009870/28836001 за рівнем вартості 12410 Євро (12350+60).

По вищезазначеній митній декларації автоматизованою системою аналізу та управління ризиками - АСАУР згенеровано ризик за напрямком контролю правильності визначення вартості "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: YV1В283А4Е1185662, валюта - Еur, вартість - 15150,00".

За результатом опрацювання згенерованого АСАУР ризику щодо невідповідності заявленої декларантом вартості зазначеного вище транспортного засобу, вартості ідентичних товарів встановлено, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності, а саме: у калькуляції транспортних витрат від 31.01.2019 б/н вказано про транспортні витрати до кордону України на автомобіль Audi А6, що надійшов згідно фактури від 21.01.2018 року, що не стосується спірного транспортного засобу, також калькуляція транспортних витрат не містить інформації щодо вартості страхування.

В зв`язку з виявленими розбіжностями, відсутністю вартості страхування, з метою відпрацювання згенерованих профілів ризику, та в зв`язку з виявленням ризиків недостовірності заявленої ціни товару, митницею 31.01.2019 декларанту було надіслано повідомлення з вимогою надання додаткових документів для підтвердження вартості товару.

Декларантом 31.01.2019 надіслано відповідачу електронне повідомлення про відсутність змоги надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Оскільки декларантом не надано додаткових документів, тому Хмельницькою митницею Державної фіскальної служби України 31 січня 2019 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів UА400000/2019/000429/2, відповідно до якого скориговано вартість автомобіля до рівня 15150 Євро, а також надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2019/00509.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, розділом ХІІ Митного кодексу України (далі - МК України) врегульовано умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, піддаються обчисленню.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Положенням частини четвертої вказаної статті, визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

Отже, аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Відповідно до частини 1 статті 365 МК України, громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Згідно зі статтею 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Статтею 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Приписами статті 248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно зі статтею 266 МК України, декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як встановлено судом першої інстанції, митну декларацію та документи для митного оформлення вказаного автомобіля подавав не особисто позивач, а уповноважена ним особа - працівник ТОВ "ОЛМІКА" ОСОБА_3 Д ОСОБА_1 Я., відповідно до договору про надання послуг по декларуванню товарів від 23 січня 2019 року № 22/19 , про що свідчать графи 14 та 54 митної декларації.

Тобто, подання електронної митної декларації здійснювалось не безпосередньо позивачем, а за допомогою спеціально уповноваженої особи яка у даному випадку виступає декларантом.

Документи, подані до митного оформлення автомобіля марки VOLVO, модель "ХС70", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ( номер кузова / шасі): НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, призначення - пасажирський, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 2400 куб см, потужність 120 кВт, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2013 року, модельний рік виготовлення 2013 року, торговельна марка VOLVO, виробник VOLVO, Швеція, містили розбіжності в частині заявленої ціни товару.

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року, справа № 809/1260/17.

Зазначені вище розбіжності дали підстави для виникнення у митниці сумніву стосовно достовірності наданих позивачем до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, тому згідно з вимогами частини 3 статті 53 МК України, 31.01.2019 відповідач направив декларанту електронне повідомлення про необхідність надати додаткові документи, що підтверджується скріншотом вказаного повідомлення долученого до матеріалів справи.

За результатом опрацювання згенерованого АСАУР ризику щодо невідповідності заявленої декларантом вартості зазначеного вище транспортного засобу, вартості ідентичних товарів встановлено, що документи подані до митного оформлення містіть розбіжності, а саме: у калькуляції транспортних витрат від 31.01.2019 б/н вказано про транспортні витрати до кордону України на автомобіль Audi А6, що надійшов згідно фактури від 21.01.2018 року, що не стосується спірного транспортного засобу. Крім цього, калькуляція транспортних витрат не містить інформації щодо вартості страхування.

Ризик недостовірної фактурної вартості підтверджується порівнянням заявленої у рахунку-фактурі ціни (9900 Євро) та скоригованої вартості (12410 Євро) з інформацією щодо продажу ідентичних моделей автомобілів з врахуванням комплектації, яка міститься у мережі Інтернет. Наприклад, згідно сайту mobile.de мінімальна ціна ідентичної моделі 2013 року виготовлення складає 13999 Євро, згідно сайту autoscout24.com мінімальна ціна ідентичної моделі автомобіля складає 14900 Євро. Автомобіль у такій самій комплектації "Summum" того ж року виготовлення продається в Німеччині з пробігом 288 тис. км за ціною 15450 Євро (витяги з сайтів додаються).

Встановлені обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які стали підставою для витребування додаткових документів, оскільки у поданих документах є значна кількість розбіжностей, що у свою чергу давало відповідачу усі підстави для відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Водночас, позивач був повідомлений про необхідність надати додаткові документи з метою спростування виявлених розбіжності чи підтвердити достовірність заявленої фактурної вартості автомобіля, однак жодних з вказаних дій позивач не вчиняв, що прямо вказує на правомірність дій митного органу в розрізі прийняття оскаржених рішень та спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності будь-якої інформації про недостовірність відомостей щодо вартості автомобіля, які містяться в рахунку - фактурі, або при переміщенні даного транспортного засобу через державний кордон України .

Однак, декларантом не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, та не надано жодних із зазначених митницею документів у електронному повідомленні.

Колегія суддів зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність відповідачем, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару свідчили, що митна вартість товару занижена, та про неможливість визначення митної вартості за ціною договору.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 жовтня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Ватаманюк Р.В. Сушко О.О.