Справа № 1.380.2019.001409
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8161/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Большакової О. О., Мікули О. І.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представників позивача Ільницького ОСОБА_1 . В., Давидова О. А.,

представника відповідача Добровольської Ю. Р.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Ланкевича А. З., повний текст рішення виготовлений 26 червня 2019 року) у справі № 1.380.2019.001409 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області:

№ 1325233/2 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000,00 грн;

№ 1325233/1 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн;

№ 1325233 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000,00 грн;

№ від 12.02.2019 про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 188 188 128 календарних днів сплати у сумі 15000,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 1325233/2 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 1325233/1 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 1325233 від 27.03.2018 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12.02.2019 про зобов`язання сплатити штраф в сумі 15000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Львівській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що підставою для прийняття Головним управлінням ДФС у Львівській області податкових повідомлень-рішень є отримана від Мінекономрозвитку інформація, а саме переліки, які розміщені на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, автомобілів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить: у 2016 році - понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, у 2017 та 2018 роках - понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року). Автомобіль марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип палива дизель, який належить позивачу, відповідає ознакам автомобіля цієї моделі, який зазначений у вказаних переліках. Тому податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_2 визначено суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016-2018 роки, а також податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за затримку сплати такого податку є правомірними.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

На апеляційну скаргу представником позивача подано відзив, в якому просить апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, представників позивача, які просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача марки LAND ROVER, моделі - RANGE ROVER VOGUE (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 см3, 2015 року випуску) не був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016-2018 роках, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER VOGUE, загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 , чорного кольору, об`єм двигуна 2993 см3, тип пального дизель, державний номерний знак - НОМЕР_1 , рік випуску 2015, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видано 26.11.2015.

27.03.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області відповідно до пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 та відповідно до п.267.6 ст.276 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 1325233/2 від 27.03.2018, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000,00 грн;

№ 1325233/1 від 27.03.2018, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн;

№ 1325233 від 27.03.2018, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000,00 грн;

Об`єктом оподаткування згідно з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями є автомобіль LAND ROVER моделі RANGE ROVER VOQUE (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 см3, 2015 року випуску, 26.11.2015 року державної реєстрації) з визначенням періоду оподаткування 2016-2018 роки.

24.01.2019 року позивач сплатив вищевказані суми транспортного податку з фізичних осіб за 2016-2018 роки.

У зв`язку із затримкою сплати грошових зобов`язань відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2019, відповідно до якого до позивача застосовано штраф за затримку на 188 188 128 календарних днів сплати податку у сумі 15000,00 грн.

Відповідно до пп. 267.1-267.5 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Такі ж правила щодо оподаткування на території м. Львова були встановлені Положенням про транспортний податок, яке затверджене ухвалою Львівської міської ради від 19.01.2015 № 4263.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України був викладений у новій редакції, за якою об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Такі ж правила щодо оподаткування на території м. Львова були встановлені новою редакцією Положення про транспортний податок, яка затверджена ухвалою Львівської міської ради від 14.01.2016 № 121.

Законом України від 20.12.2016 № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України було внесено зміни, за якими об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Такі ж правила щодо оподаткування на території м. Львова були встановлені шляхом внесення змін до Положення про транспортний податок, що затверджено ухвалою Львівської міської ради від 09.02.2017 № 1471.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016 становила 1378,00 грн; відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 становила 3200,00 грн; відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 становила 3723,00 грн.

Отже, об`єктом оподаткування транспортним податком є:

у 2016 році легкові автомобілі не пізніше 2011 року випуску, середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2016 становить не менш 1033500,00 грн (1378,00 х 750);

у 2017 році легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2017 становить понад 1200000,00 грн (3200,00 х 375);

у 2018 році легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2017 становить понад 1396125,00 грн (3723,00 х 375).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Відповідно до пункту 2 Методики (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 № 428 внесено зміни у наведений пункт та викладено його в наступній редакції: середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Відповідно до пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.13 Методики в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 № 428 внесено зміни у наведений пункт та викладено його в наступній редакції: Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У справі встановлено, що на виконання пункту 13 Методики Міністерство економічного розвитку і торгівлі надало Державній фіскальній службі України інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016.

Однак, як встановлено судом, відповідно до даних, які містяться в наданій Мінекономрозвитку інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», а також інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел, належний ОСОБА_2 автомобіль марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER VOGUE, 2015 року випуску, не значиться.

Відповідно до пункту 14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (у 2017-2018 роках шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального).

Отже, для визначення об`єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідача на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень була відсутня належна інформація щодо об`єкта оподаткування, а саме: автомобіля LAND ROVER, модель - RANGE ROVER VOGUE, 2015 року випуску.

Крім того, відповідачем не з`ясовано такий критерій визначення середньоринкової вартості автомобіля як пробіг.

Роздруківки з сайту Мінекономрозвитку України, надані Головним управління ДФС у Львівській області на підтвердження доказу розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу апеляційний суд до уваги не бере, оскільки транспортний засіб, 2015 року випуску, який був підставою для визначення позивачу податкових зобов`язань з транспортного податку, відсутній в зазначених розрахунках за 2016-2018 роки.

Транспортний засіб RANGE ROVER VOGUE було включено до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019, та відповідно віднесено до об`єкта оподаткування транспортним податком лише у 2019 році (а. с. 80-82).

Крім того, беручи до уваги зміст пунктів 5-8 Методики, автомобілі марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER та модель - RANGE ROVER VOGUE не є ідентичними, оскільки не співпадають за всіма параметрами, визначеними у пункті 5 Методики (в першу чергу, за моделлю).

Відповідно до пункту 8 Методики, використання даних щодо аналогічних автомобілів при оцінці допускається лише у разі, коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних).

Порівняння ж порядку ціноутворення на автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2 (LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE), з прийнятим відповідачем за аналогічний (LAND ROVER, модель RANGE ROVER) для розрахунку, свідчить про суттєву відмінність у ціні у 2019 році, що не дозволяє розглядати їх як ідентичні чи аналогічні для цілей оподаткування.

Також помилковими є посилання відповідача на лист Мінекономрозвитку України від 22.02.2016 вихідний № 3252-08/4797-03, оскільки згідно інформації, вказаній у листі, об`єктом оподаткування є легковий автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER 2015 року з об`ємом двигуна 3.0, тип палива дизель, а об`єм двигуна транспортного засобу LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE, що належить позивачу - 2.993 см3.

Тобто, об`єм двигуна транспортного засобу, який належить ОСОБА_2 є меншим ніж зазначено у відповідних Переліках за 2016-2018 роки, тоді як законодавчо не встановлено можливості (права) контролюючого органу ототожнити (округлити чи прирівняти) об`єм двигуна до більшого чи до меншого показника, який би був більш сприятливий для фіскального органу при визначенні об`єкту сплати податку.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 05.11.2018 (справа №822/2687/17).

Згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи справу «Гроппера радіо АГ» та інші проти Швейцарії» (заява №10890/84) Європейський суд з прав людини у п.68 свого рішення від 28 березня 1990 року зазначив, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охоплювати, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується».

У справі «Круслен проти Франції» рішення від 24 квітня 1990 року Європейський Суд зазначив, що «словосполучення «згідно із законом» … передбачає певну якість такого закону, вимагаючи, щоб він був доступний для особи і вона могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права».

Відповідно до параграфів 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Корецький та інші проти України» вислів «передбачений законом» у другому пункті статті 11 Конвенції не тільки вимагає, щоб дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, але також містила вимогу щодо якості закону. Закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю для того, щоб вона могла, якщо це необхідно, за допомогою кваліфікованих радників передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити означена дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства, яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки, значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що законодавчо не перебачено право контролюючого органу додатково трактувати критерії, необхідні для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщує Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати (у 2016 році - 750 розмірів мінімальної заробітної плати), встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Тобто, контролюючий орган, маючи законодавчо вичерпний перелік моделей та марок автомобілів, їх технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, позбавлений можливості в більш ширшому його тлумаченні.

У зв`язку з тим, що належний позивачу автомобіль LAND ROVER, модель RANGE ROVER VOGUE не є ідентичним автомобілю LAND ROVER, модель RANGE ROVER, що був взятий за основу при здійснення розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень № 1325233/2, № 1325233/1, № 1325233 від 27.03.2018 як протиправних.

Як наслідок, протиправним є й податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2019 про зобов`язання позивача сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 188 188 128 календарних днів сплати грошового зобов`язання (75000 грн відповідно до податкових повідомлень-рішень № 1325233/2, № 1325233/1, № 1325233 від 27.03.2018), оскільки підставою для застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) відповідно до статті 126 Податкового кодексу України є вчинення відповідного податкового правопорушення платником, що призводить до невиконання чи неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема несплата узгодженої суми грошового зобов`язання.

Сплата ОСОБА_2 в добровільному порядку визначених податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань, не позбавляє позивача права на звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішень та дій податкового органу, якщо такими діями та рішеннями було порушено його права, свободи та законні інтереси.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.001409 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлений 18.10.2019.