Справа № 826/15537/18
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого - судді Гребенюка В. В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з вищевказаним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі за текстом - відповідач), свої вимоги мотивуючи тим, що в березні 2018 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 56040771 за заявою представника позивача на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/13931/17. Проте, 31.05.2018 року зазначене виконавче провадження відповідачем було закінчено на підставі повідомлення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення суду. Не погодившись з такими діями позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2018 р. вищевказаний позов було передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва на підставі ч. 5 ст. 287 КАС України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2019 р. вказану справу прийнято до судового розгляду.

До початку судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, надав матеріали виконавчого провадження, зазначивши, що Листом від 02.08.2018 р. № 25461/06-10 ПФУ повідомило про виконання рішення суду, на підставі чого, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 20-21).

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

При вирішенні питання щодо правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд повинен надати оцінку спірним правовідносинам з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) тощо.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема ч. 1 цієї статті передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Питання щодо закінчення виконавчого провадження врегульовується статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження", якою серед підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. (п. 9 ч. 1 цієї статті).

Отже, системний аналіз вказаних норм законодавства дає суду підстави вважати, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання боржником рішення державний виконавець повинен вчинити дії, спрямовані на перевірку виконання боржником рішення згідно виконавчого документа, та за наявності підстав вважати виконавчий документ виконаним у повному обсязі, винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, судом встановлено, що 26 березня 2018 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 56040771 за заявою представника позивача на виконання Рішення Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/13931/17 (а.с. 9).

В квітні 2018 року від Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сторонам надійшло повідомлення про повне виконання рішення суду.

30 травня 2018 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив, що пенсія позивачу призначена у меншому розмірі ніж передбачено законом, оскільки згідно з п.4.4 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, а управлінням Пенсійного фонду при цьому при призначенні пенсії ОСОБА_1 врахований показник оцінки страхового стажу замість 1, 35% на рівні 1 %, що призвело до зменшення розміру пенсії та свідчить про неналежне виконання рішення суду. На цій підставі просив не закінчувати виконавче провадження (а.с. 12).

31.05.2018 року державний виконавець Махова Д.А. надіслала Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві вимогу про повторну перевірку здійсненого позивачу перерахунку відповідно до Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2018 р. по справі № 758/13931/17 (а.с. 60).

13.06.2018 р. за вх. № 8625 відповідач отримав відповідь на згадану вимогу, згідно якої зазначено, що перерахунок не стосується виконання Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2018 р. по справі № 758/13931/17, при цьому, останнє виконано (а.с. 61).

18.07.2018 року державний виконавець Махова Д.А. надіслала Пенсійному фонду України вимогу про перевірку відповідності здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувань та правильності виплати позивачу (а.с. 62).

Пенсійний Фонд України своїм листом - відповіддю від 02.08.2018 р. № 25461/06-10 підтвердило правильність нарахування пенсії позивачу, з проханням закрити виконавче провадження (а.с. 63).

12.09.2018 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56040771 (а.с. 64).

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Пунктами 1, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зазначені норми є імперативними і вказують на обов`язок відповідача сприяти повному виконанню рішення суду боржником, для чого вчиняти передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії у формі державного примусу з метою реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення закріпленого в ст. 129-1 Конституції України , в тому числі, перевіряти виконання боржником рішення суду і лише в разі повного його виконання припиняти такий примус у формі закінчення виконавчого провадження шляхом прийняття відповідної постанови.

В порушення вищевказаних норм відповідач не з`ясував чи призначена позивачу пенсія фактично і чи не було порушень з боку боржника при її призначенні.

З розпоряджень № 190718 від 02.03.2018 року та № 190178 від 25.05.2018 року (а.с. 22, 23) вбачається, що пенсія позивача обрахована з врахуванням оцінки одного року страхового стажу на рівні 1% відсотка, в той час, як Рішенням Подільського районного суду м Києва по справі № 758/13931/17 зобов`язано Пенсійний фонд призначити пенсію позивачу з 08.08.2017 року, а законодавчі зміни щодо зменшення оцінки одного року страхового стажу вступили в дію для осіб, яким пенсія призначається з 01.01.2018 року.

Також, судом береться до уваги посилання відповідача в позові щодо неправильного розрахунку Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві страхового стажу позивача, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження № 56040771 датовано 12.09.2018 р., без врахування положення пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» про застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що зазначено і в роз`ясненні судового рішення.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про протиправність дій щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.2, 5, 9, 73-76, 77, 241, 242, 243-246, 250, 255, 287, 295 , 297 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії - задовольнити;

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про закриття виконавчого провадження № 56040771 від 12.09.2018 року, у зв`язку з неповним виконанням Постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року по справі №758/13931/17;

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення;

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Гребенюк