Справа № 120/3058/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

21 жовтня 2019 р. Справа № 120/3058/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), Міністерства оборони України (, адреса: Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168)

про: визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на військовій службі та стягнення грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), Міністерства оборони України (, адреса: Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168) про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на військовій службі та стягнення грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 25.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду, 15.10.2019 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що згідно із витягом з наказу № 060-пм від 05.10.2002, прапорщика ВПС ЗСУ ОСОБА_1 , кореспондента відділу секретаріату газети ВПС ЗСУ "Крила України" було звільнено з військової служби у запас за пунктом 63, підпунктом "В" (за станом здоров`я) відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних Сил України та направлено на військовий облік до Вінницького ОМВК м. Вінниці. Передували цьому події, які призвели до розладу нервової системи після медичних процедур та штучно створених стресових ситуацій, а саме 6 квітня 2002 року, внаслідок сімейного конфлікту із чоловіком ОСОБА_2 , маючи об`єктивні підстави загрози життю, позивач симулювала психотичний стан з метою потрапляння до медичного закладу закритого типу. Після вихідних вона планувала покинути заклад і звернутись за отриманням меддопомоги до Військово-медичного центру ВПС ЗСУ України, як це було передбачено посадовими інструкціями та законодавством України щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей. Однак остання пробула у вказаному закладі до 6 червня 2002 року.

В подальшому, позивача було направлено на стаціонарний огляд до Головного військового клінічного госпіталю у м. Києві з метою отримання заключення щодо придатності до військової служби, де остання перебувала до 5 серпня 2002 року.

Так, на думку позивача, рапорт про звільнення з військової служби був підписаний нею у стані розладу нервової системи після медичних процедур та психологічного тиску. Разом з тим, позивач вказує, на те, що особисто ознайомлена з особовою справою у повному обсязі вона не була. Також, позивача не було поінформовано про можливість юридичного оскарження заключення ГВЛК та подальшу можливість користування законодавчими нормами щодо відновлення здоров`я військовослужбовців запасу ЗСУ та проходження повторних медоглядів кожних 5 років задля встановлення ступеню придатності до військової служби.

20.08.2019 позивач звернулась із інформаційним запитом до Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату з метою отримання копії особової справи. 11.09.2019 позивачу надано копії документів із послужного списку. В подальшому, під час надання професійної юридичної консультації позивач дізналась, що деякі записи в особовій справі можна оскаржити і є обґрунтовані законодавчі підстави для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою. Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства та дійсні обставини справи, позивач зазначає про наявність поважних причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду та підстав для поновлення такого строку.

Розглянувши подану позивачем заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зважає на таке.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Частинами 1, 3 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

В силу частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Таким чином, процесуальний закон передбачає можливість оскарження дій, бездіяльності та рішень суб`єктів владних повноважень у справах щодо звільнення з публічної служби з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, при цьому в даному випадку законом передбачений спеціальний строк оскарження тривалістю один місяць.

Звертаючись до суду з даним позовом 20.09.2019, позивач просить:

- визнати дії Головнокомандувача військово-повітряних сил Збройних Сил України генерал-лейтенанта Скалько Я.Л. протиправними, що полягають у незаконному звільненні з військової служби прапорщика ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ про звільнення з військової служби прапорщика ОСОБА_1 від 05.10.2002 № 060-пм;

- поновити на військовій службі прапорщика ОСОБА_1 відповідно до військової спеціальності;

- зобов`язати Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити грошове забезпечення прапорщику ОСОБА_1 починаючи від 05.10.2002 з дати оголошення наказу про звільнення з військової служби по дату подання позовної заяви (20.09.2019) з урахуванням розміру премій та надбавок, встановлених до прийняття наказу про звільнення з військової служби № 060-гім від 05.10.2002.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, приходжу до висновку про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із розглядуваним позовом, при цьому наведені нею причини не можуть вважатися поважними, з наступних причин.

У поданій заяві позивач вказує, що лише 11.09.2019 вона ознайомилась документам із послужного списку. При цьому зазначила, що рапорт про звільнення з військової служби підписувала у стані розладу нервової системи після медичних процедур та психологічного тиску. Проте, позивачем не обґрунтовано та не наведено аргументів неможливості звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з жовтня 2002 року по 2019 рік, не вказано про об`єктивні перешкоди ознайомитись із документами послужного списку до 11.09.2019.

Посилання у заяві про поновлення строку звернення до суду на розлад нервової системи та лікування з квітня по серпень 2002 року, не може вважатися поважною причиною, оскільки позивач самостійно вказує, що у медичному закладі закритого типу перебувала до 6 червня 2002 року, а у Головному військовому клінічному госпіталі у м. Києві на стаціонарному огляді - до 5 серпня 2002 року. Натомість, мотивів щодо поважності у період з 2002 року до 20 вересня 2019 позивач не наводить, доказів цьму не надає.

Судом відхиляються мотиви позивача щодо отримання професійної юридичної консультації лише у вересні 2019 року з якої дізналась, що записи в особовій справі можна оскаржити в суді, оскільки позивачем не наведені обставини, що перешкоджали б позивачу скористатися послугами адвоката або іншого представника для забезпечення звернення та представництва її інтересів в суді у період з 2002 року до вересня 2019.

З огляду на наведене доходжу висновку, що обставини, вказані позивачем у заяві від 15 жовтня 2019 року, не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, адже вони не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача, а також не пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду з позовом, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №819/1224/15-а, і в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі №806/2436/18.

Крім того, безпідставним поновленням строків на оскарження наказів та інших рішень у справах щодо проходження та звільнення з публічної служби після спливу значного проміжку часу (понад сімнадцять років) порушується принцип юридичної визначеності, що призводить до незаконного продовження судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія-97" проти України»).

Також необхідно звернути увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини "Іліан проти Туреччини").

Аналогічний висновок у спорі щодо проходження та звільнення з публічної служби зазначає Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №120/4137/18-а.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи те, що позивачем не надано доказів наявності поважних причин, які б унеможливлювали її звернення до суду, починаючи з жовтня 2002 року, тому вважаю, що заява про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, а підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються неповажними, відтак позов належить повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє її права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 КАС України

УХВАЛИВ:
1. Підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у заявах від 20.09.2019 та від 15.10.2019, визнати неповажними.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), Міністерства оборони України (, адреса: Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168) про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на військовій службі та стягнення грошового забезпечення разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна