Справа № 200/6391/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року справа №200/6391/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Гетьманенко О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року (повний текст складено 26 липня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/6391/19-а (суддя І інстанції - Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1 о/с лк від 14.01.2019 року, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №1 о/с лк від 14.01.2019 року, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №357 о/с його було звільнено з посади заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м.Добропілля та Добропільського району) згідно пункту 64 "г" за скороченням штатів, не погодившись з чим позивач раніше звертався до суду. За наслідками розгляду справи №805/78/16-а позивача поновлено на попередній посаді з 07 листопада 2015 року, стягнуто з Добропільського міського відділу ГУ МВСУкраїни в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

У лютому 2019 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про примусове виконання рішення суду в частині поновлення на посаді, у зв`язку з чим 08.02.2019 року було відкрито виконавче провадження. В ході примусового виконання вищевказаного рішення суду 15.04.2019 року позивач був ознайомлений з наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 04.10.2018 року №27 о/с лк про поновлення на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу з 07 листопада 2015 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі №805/78/16-а. Проте, зазначив, що фактичний допуск його до роботи не відбувся. Одночасно, 15.04.2019 року, позивач був ознайомлений та отримав наказ Головного управління МВС України в Донецькій області від 14.01.2019 року №1 о/с лк про звільнення з посади заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) згідно пункту 64 "г" за скороченням штатів з 14 січня 2019 року. Трудову книжку та копію наказу про звільнення отримав 15.04.2019 року.

Позивач вважає, що був звільнений незаконно, оскільки фактично звільнення відбулося відповідно до частини 1 статті 40 КЗпП України, тобто за ініціативою роботодавця у зв`язку з скороченням чисельності штатів при ліквідації організації, але жодного попередження про майбутнє вивільнення він не отримував. Посилається на переважне право на залишення на роботі працівників, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, та вважає, що при звільненні його з посади не були дотримані гарантії у зв`язку зі скороченням штатів, передбачені Кодексом законів про працю України, зокрема щодо переведення на іншу посаду.

Також позивач вказав, що його рапорт від 05.11.2015 року про бажання проходити службу в органах поліції не розглянутий, через що вважає, що відповідач мав вирішити питання щодо наявності або відсутності підстав для прийняття його на службу в поліцію, оскільки визначальним для прийняття такого рішення є відповідність кандидата вимогам до поліцейських.

З наведених підстав позивач просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 14.01.2019 №1о/с лк про звільнення з посади згідно пункту 64 "г" за скороченням штатів із постановленням на військовий облік; - поновити на посаді заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області або на інший рівнозначній посаді з 14 січня 2019 року; - зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років в спеціальному званні підполковник, а також безперервної вислуги років на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток; - стягнути з Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу - з 14.01.2019 року по день фактичного поновлення на посаді; - зобов`язати ГУ МВС України в Донецькій області розглянути рапорт, поданий 05.11.2015 року, про звільнення з органів внутрішніх справ України у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 06 листопада 2015 року, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області розглянути рапорт для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію та працевлаштувати його в Головне управління Національної поліції в Донецькій області шляхом видання наказу про призначення на рівнозначну посаду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/6391/19-а у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду справи судом першої інстанції не повно з`ясовано усі обставини справи, не надано вірної правової оцінки обставинам справи та судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин, що мають суттєве значення.

Відповідачами надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечували, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке вони просили залишити без змін, - обґрунтованими та законними

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідачів,наполягаючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника відповідачів, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в органах внутрішній справ більше 19 років, має спеціальне звання підполковник міліції. На останній посаді заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) ОСОБА_1 проходив службу з 2011 року до моменту звільнення його з органів внутрішніх справ.

Наказом начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №357 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено (із постановкою на військовий облік) за п.64 г (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) з 06.11.2015 року.

Не погодившись із звільненням з органів внутрішніх справ, позивач раніше звертався до суду. Справа №805/78/16-а за вимогами позивача розглядалася різними судовими інстанціями. В результаті її розгляду визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 357 о/с в частині звільнення позивача з посади, поновлено позивача на посаді заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 07 листопада 2015 року, стягнуто з Добропільського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 13.09.2018 року (а.с.59-80).

04.10.2018 року на виконання рішення суду наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 27 о/с лк ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського MB з 07.11.2015 року (а.с.93).

14.01.2019 року наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 1 о/с лк ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) за скороченням штатів з 14 січня 2019 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 г (а.с.94).

Постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 16.04.2019 року закінчено виконавче провадження ВП №58323630 з виконання виконавчого листа №805/78/16-а про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу ГУ МВС в Донецькій області з 07.11.2015 року. (а.с.22).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і сторонами не заперечуються.

Підставою спору позивач зазначає недотримання відповідачами порядку звільнення за скороченням штату за відсутністю пропозиції іншої посади та відсутність розгляду його рапорту від 05.11.2015 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

З текстом оскарженого позивачем наказу ГУ МВС України в Донецькій області № 1 о/с лк від 14.01.2019 року про звільнення позивач ознайомився 15.04.2019 року, що підтверджується відповідної розпискою (а.с.15). За таких обставин суд не може вважати належним ознайомленням з наказом про звільнення зміст телефонних перемовин, на які посилається представник відповідачів. Не може свідчити про пропуск строку звернення до суду і ухилення позивача від отримання кореспонденції чи явки до місця служби, враховуючи наявну у справі інформацію про перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності. Через зазначені обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду та розглянув справу по суті позовних вимог.

Стосовно доводів про відсутність підстав для звільнення та порушення порядку звільнення за скороченням штату, які покладені позивачем в якості підстави позову, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на норми Кодексу законів про працю України, вказуючи на ознаки реорганізації органів міліції в національну поліцію, обов`язок працедавця у такому випадку працевлаштувати позивача у новоствореній організації, необхідність дотримання переважного права на залишення на посаді або переведення на іншу посаду більш кваліфікованого працівника тощо.

Норми Кодексу законів про працю України, як норми загальної дії, можуть бути застосовані до відносин щодо проходження публічної служби лише в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

7 листопада 2015 року втратив чинність Закон України Про міліцію від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ та набрав чинності Закон України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року №580-VIІI (далі - Закон №580-VIІI), який опубліковано 6 серпня 2015 року в газеті Голос України.

За змістом пункту 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з пунктом 9 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (пункт 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI).

Системний аналіз правових норм, що містяться у пунктах 9 і 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ, зумовлює висновок, що питання стосовно подальшого проходження служби діючими працівниками міліції мало бути вирішено до 06 листопада 2015 року включно (впродовж трьох місяців з моменту попередження про наступне вивільнення). Вказані норми є імперативними, як наслідок, неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

На момент поновлення позивача на службі 04.10.2018 року та подальшого звільнення 14.01.2019 року діє постанова Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, відповідно до якої утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема - Головне управління Національної поліції в Донецькій області. Цією ж постановою КМ України ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, в тому числі - Добропільський міський відділ (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Отже, у справі достовірно встановлено, що підрозділ МВС, в якому проходив службу позивач, був ліквідований повністю, що виключає наявність в ньому штатної чисельності працівників.

Таким чином, судом встановлена безумовна підстава для скорочення штату вказаної установи, а питання подальшого проходження служби або звільнення за скороченням штату врегульовані спеціальним Законом № 580-VІІІ, а тому доводи позивача щодо переважного права на залишення на роботі та обов`язкового працевлаштування відповідно до норм КзПП України є необґрунтованими.

З огляду на наведені норми, не має правового значення і порядок попередження позивача про наступне звільнення за скороченням штату з боку працівників Добропільського ВП ГУ Національної поліції, оскільки, як вказано вище, з дня опублікування Закону №580-VIІI всі працівники, а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення відповідно до пункту 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону. Строк дії такого попередження законом не обмежений.

При цьому, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (яке не втратило сили та є спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини) визначено, зокрема, підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) та підпунктом г пункту 64 передбачено звільнення через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З наведених підстав суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача - ГУ МВС України в Донецькій області порядку та підстав звільнення позивача за скороченням штату, через що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 14.01.2019 року №1о/с лк про звільнення з посади за пунктом 64 "г" та позовні вимоги про поновлення на посаді заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області з 14 січня 2019 року задоволенню не підлягають.

Оскільки вимоги про зобов`язання врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на попередній посаді, позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Щодо можливості подальшого використання на службі, позивач заявляє вимоги про зобов`язання відповідачів ГУ МВС України в Донецькій області та ГУ Національної поліції в Донецькій області розглянути його рапорт від 05.11.2015 року про звільнення у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції. Позивач звертає увагу, що факт подачі такого рапорту встановлений судом при розгляді справи №805/78/16-а і не потребує доказування відповідно до частини 4 статті 78 КАС України.

Суд зазначає,що факт подачі позивачем рапорту 05.11.2015 року встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили, та не заперечується сторонами у справі. Водночас, відповідно до частини 7 статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Розглядаючи позовні вимоги у зазначеній частині (щодо зобов`язання відповідачів розглянути рапорт від 05.11.2015 року) суд звертає увагу на зміст рапорту, в якому позивач просить звільнити його з органів внутрішніх справ за пунктом 64 з (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) згідно з пунктом 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 6 листопада 2015 року. Вказаний рапорт поданий начальнику ГУ МВС України в Донецькій області (а.с.146).

З урахуванням змісту вказаного рапорту суд зазначає, що у ньому немає прохання про переведення чи призначення на посаду до Національної поліції України.

З урахуванням зазначених вище норм пунктів 9 і 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ рапорт позивача від 05.11.2015 року міг бути реалізований для переведення на іншу посаду в структурі Національної поліції України лише до 06.11.2015 року включно, оскільки саме до цієї дати мало бути вирішено питання стосовно подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції. Вказані норми є імперативними та містять граничний строк для вирішення питання прийняття на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

За таких обставин поновлення позивача на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського MB з 07.11.2015 року не впливає на строк дії норм пунктів 9 і 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ, через що рапорт позивача від 05.11.2015 року після 07.11.2015 року не може бути розглянутий з урахуванням цих норм.

Зазначений позивачем рапорт не може бути реалізований і в частині зазначеної в ньому дати - 6 листопада 2015 року, з якої позивач пов`язує своє бажання бути переведеним до органів Національної поліції України, оскільки судовими рішеннями у справі №805/78/16-а він поновлений на посаді заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області з 07 листопада 2015 року.

Тобто, заявляючи позовні вимоги у справі №805/78/16-а, позивач обрав спосіб захисту порушеного права саме шляхом поновлення на попередній посаді, а не переведення чи призначення на посаду поліцейського.

Крім того, на цей час на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 утворені територіальні органи Національної поліції України, які є юридичними особами публічного права.

За приписами статті 47 Закону №580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Відповідно до статті 48 Закону №580-VІІІ призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Суд зазначає, що для призначення на посаду поліцейського у підрозділ Національної поліції України позивач не позбавлений права звернутися до відповідного органу Національної поліції України в порядку, визначеному Законом №580-VІІІ.

Станом на час розгляду справи позивачем не зазначено та не доведено відповідними доказами, що він звертався саме до уповноваженого органу Національної поліції України із заявами про його призначення на посаду поліцейського.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ МВС України в Донецькій області та Головного управління Національної поліції в Донецькій області розглянути рапорт поданий 05.11.2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ України задоволенню не підлягають.

Посилання позивача про своє бажання продовжувати службу в органах МВС України чи в органах Національної поліції України, а також його доводи про фактичне невиконання судового рішення у справі №805/78/16-а про поновлення на роботі, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Зокрема, позивачем не оскаржена постанова Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 16.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №58323630 з виконання виконавчого листа №805/78/16-а про поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді.

Крім того, з пояснень сторін та матеріалів справи випливає, що ані після звернення до негайного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року в частині поновлення на попередній посаді, ані після набрання законної сили цим рішенням у вказаній частині постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, позивач до виконання своїх службових обов`язків не приступив, в розпорядження свого безпосереднього керівника не прибув.

Надані представником відповідача відомості про перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності вищевказаного висновку не спростовують, оскільки листки непрацездатності за місцем служби позивач не надавав, а щодо періоду з 17.12.2018 року до звільнення 14.01.2019 року відомостей про непрацездатність позивача суду не надано.

Доводи позивача про свою необізнаність про прийняті судові рішення у справі №805/78/16-а суд не приймає, оскільки розгляд цієї справи відбувався за позовом ОСОБА_1 , який мав проявляти певну зацікавленість в результатах такого розгляду. Крім того, інформацію про рух справи позивач мав можливість отримати на єдиному порталі судової влади в мережі Інтернет, а судові рішення розміщуються в Єдиному реєстрі судових рішень.

Вказані обставини також підтверджуються поясненнями сторін про те, що позивач звертався письмово 11.10.2019 року до начальника УКЗ ГУ НП в Донецькій області із запитом про обчислення стажу служби за вислугу років (а.с.113), а також 22.10.2018 року був на прийомі у начальника Добропільського відділення поліції Покровського ВП з усним зверненням (а.с.116-119).

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили, що 22.10.2018 року ОСОБА_1 був на прийомі у начальника Добропільського відділення поліції Покровського ВП, але спроба вручити йому наказ про поновлення на посаді та попередження про скорочення штатів не була вдалою, оскільки ОСОБА_1 негайно залишив приміщення Добропільського відділення.

Також свідки підтвердили, що через відсутність ОСОБА_1 на службі вказані працівники вимушені були телефонувати позивачу з метою повідомити про видання наказу про звільнення від 14.01.2019 року №1о/с лк із складаннями відповідного акту, а ОСОБА_3 намагався особисто вручити зазначені документи за місцем мешкання позивача, проте, двері ніхто не відкрив.

За таких обставин, суд вважає неприйнятними посилання позивача на відсутність доставки поштової кореспонденції чи пропускний режим у приміщеннях підрозділів МВС та Національної поліції України, оскільки проходження служби передбачає не лише певні обов`язки з боку відповідного підрозділу ГУ МВС України в Донецькій області, а також обов`язок працівника МВС перебувати за місцем служби та виконувати службові обов`язки після поновлення на посаді, не чекаючи відповідних поштових повідомлень чи телефонних викликів.

Посилання позивача на відкриття виконавчого провадження ВП №58323630 з виконання виконавчого листа №805/78/16-а, яке, нібито, підтверджує ухилення Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від поновлення позивача на службі, спростовується поясненнями сторін у судовому засіданні 16 липня 2019 про те, що 12.04.2019 року державний виконавець склав та направив на адресу ОСОБА_1 вимогу, де пропонував йому з`явитися до Добропільського МВ ГУ МВС України в Донецькій області для отримання наказу про поновлення.

Вказані обставини суд розцінює, як зловживання правом та штучне створення позивачем умов для можливості подальшого звернення до суду з вимогами, в тому числі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за наявністю обставин ухилення саме позивача від обов`язків служби після поновлення на посаді.

Вказаний висновок підтверджується доказами про роботу ОСОБА_1 в ТОВ АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ з 01.11.2016 року до 12.04.2019 року на посаді начальника команди відділу охорони (а.с.120), а також заявленими позивачем вимогами до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, ухвалою якого від 21.05.2019 року відкрито провадження у справі № 235/3393/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АГЕНЦІЯ БЕЗПЕКИ про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (а.с.202).

Щодо зазначеного факту суд враховує, що як статтею 18 Закону України Про міліцію працівникам міліції було заборонено займатися будь-якими видами іншої оплачуваної (крім викладацької, наукової, творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) та підприємницької діяльності, так і відповідно до статті 66 Закону України №580-VІІІ поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої.

За таких обставин продовження позивачем трудових відносин з іншим підприємством після поновлення на посаді в органах МВС, та позов до суду з вимогою про поновлення на роботу у вказане підприємство, свідчать про свідоме ухилення позивача від продовження службі на посаді в органах МВС та відсутність порушень з боку відповідачів, якими позивач обґрунтував свої вимоги.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/6391/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/6391/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г.Гаврищук

І.В. Сіваченко