Справа № 810/4485/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4485/16 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Файдюка В.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на проголошену о 14 годині 22 хвилині постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року, повний текст якої складено 27 жовтні 2017 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області в особі ОСОБА_2 , третя особа - Національна асоціація адвокатів України, про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області в особі ОСОБА_2 (далі - Відповідач, КДКА Київської області) про:

- визнання протиправними дій дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області щодо процедури порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_3 та проведення засідання дисциплінарною палатою КДКА Київської області 23.12.2016 року;

- рішення від 23.12.2016 року дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України та передачею матеріалів дисциплінарної справи адвоката ОСОБА_1 до НАБУ скасувати як незаконне з наступним анулюванням запису в Єдиному реєстрі адвокатів України про припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджуються доводи Позивача про порушення процедури перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката. Крім того, зазначив, що на момент прийняття оскаржуваного рішення КДКА Київської області була легітимною, право ОСОБА_1 на захист було дотримано, Відповідач наділений повноваженнями передавати правоохоронним органам матеріали дисциплінарного провадження, а тому, оскільки встановленими фактичними обставинами підтверджується вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, КДКА Київської області у межах своїх дискреційних повноважень прийняла обґрунтоване рішення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити. Свою позицію обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не було враховано, що скарга ОСОБА_3 була подана з пропуском строку, дисциплінарна справа щодо адвоката ОСОБА_1 розглядалася однією дисциплінарною палатою, у той час як мала розглядатися двома, перевірками правоохоронних органів звинувачення адвоката не підтвердилися.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 року було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.12.2017 року, яке було відкладено на 25.01.2018 року.

У поясненнях щодо апеляційної скарги Національна асоціація адвокатів України (далі - Третя особа, НАА України) просила задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що, по-перше, скарга ОСОБА_3 не відповідає вимогам чинного законодавства, по-друге, оскаржуване рішення не підписано головою КДКА Київської області, по-третє, дисциплінарна палата КДКА Київської області не могла приймати оскаржуване рішення без обов`язкової участі голови КДКА Київської області, по-четверте, Відповідач не наділений повноваженнями направляти матеріали дисциплінарної скарги до НАБ України.

У запереченні на апеляційну скаргу КДКА Київської області просила залишити її без задоволення, а постанову суду - без змін. Свої доводи обґрунтовувала тим, що скарга була подана ОСОБА_3 у межах встановленого строку, обставина обов`язкової участі голови КДКА Київської області у засіданні виходить поза межі предмета доказування, адже рішення від 17.03.2017 року не є предметом оскарження, Відповідач наділений правом направляти до правоохоронних органів матеріали дисциплінарної справи.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2018 року апеляційну скаргу задоволено частково - постанову суду першої інстанції скасовано та частково задоволено адміністративний позов: визнано протиправними дії дисциплінарної палати КДКА Київської області і скасовано рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 23.12.2016 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30.07.2019 року частково задоволено касаційну скаргу КДКА Київської області - скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2018 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції підкреслив, що під час нового розгляду необхідно перевірити доводи сторін щодо фактичного вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, обставин правомірності обрання Відповідачем виду дисциплінарного стягнення, а також встановити обставини щодо дотримання КДКА Київської області п. 6.17 Положення №43.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2019 року.

У судовому засіданні Позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник Третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги Позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, з 21.07.2011 року ОСОБА_1 здійснювала адвокатську діяльність згідно свідоцтва № 4613/10 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 стосовно адвоката Мнушкіної Л.С. рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області від 23.12.2016 року Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України та передано матеріали дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України. Як на підставу застосування до Позивача дисциплінарного стягнення вказано порушення п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 7, 25, 43, 47 Правил адвокатської етики, а саме: отримання від клієнта 20 000 доларів США для передачі судді та відмови їх повернути. Ці кошти Позивач отримала при виконанні угоди про надання правової допомоги від 05.05.2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_5 (матері підзахисного), щодо захисту прав та законних інтересів ОСОБА_3 у Шевченківському районному суді міста Чернівці. Цю обставину Відповідач встановив за наслідками оцінки: записів на СD-диску, на яких записані телефонні розмови між підзахисним і Позивачем, та висновку експертного дослідження звукозапису від 18.04.2016 року, проведеного Київською незалежною судово-експертною установою.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 29, 33, 34, 35, 36, 38, 40, 50 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а Правил адвокатської етики, затверджених рішенням ВКДКА від 17.11.2012 року (далі - Правила адвокатської етики), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на дотримання Відповідачем порядку та процедури притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та підтвердження матеріалами справи факту вчинення дисциплінарного проступку.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

Частиною першою статті 34 Закону встановлено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 32 Закону накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися, зокрема, у разі: порушення присяги адвоката України; систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Частиною третьою статті 7 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Згідно ст. 25 згаданих Правил адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу, тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

У ході судового розгляду справи адвокат не повинен: намагатися вплинути на рішення (вирок) суду позапроцесуальними засобами (п. 2.1 ч. 2 ст. 43 Правил адвокатської етики).

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог у розрізі доводів та вимог апеляційної скарги, пояснень Третьої особи, а також обов`язкових вказівок суду касаційної інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття рішення від 23.12.2016 року стали обставини неповернення ОСОБА_1 на вимогу ОСОБА_3 коштів, які Позивач отримав при виконанні угоди про надання правової допомоги від 05.05.2014 року. Неповернення цих коштів мало місце у зв`язку із заявленою ОСОБА_3 вимогою до ОСОБА_1 про надання звіту за виконану роботу, використання отриманих коштів та повернення невикористаної частини.

Як зазначив суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Зміст цієї правової норми встановлює, що присічний річний строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності починає свій перебіг з дня вчинення дисциплінарного проступку. Оскільки проступком, за який Позивача притягнули до дисциплінарної відповідальності, було не повернення коштів за договором про надання правової допомоги, то подання скарги 09.02.2016 року відбувалося у межах визначених Законом строків.

Крім того, у своїх висновках Верховний Суд з посиланням на положення ст. 636 Цивільного кодексу України підкреслив на наявності у ОСОБА_3 права на вимоги виконання укладеного договору про надання правової допомоги.

Колегія суддів також вважає за необхідне підкреслити, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 від підзахисного грошових коштів, оскільки перемовини щодо їх отримання та подальшого запевнення щодо їх повернення між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 велися неодноразово, що підтверджується поряд з наявними у матеріалах справи звукозаписами та їх роздруківками, так і висновком експертного дослідження, складеним Київською незалежною судово-експертною установою від 18.04.2016 року №1701.

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідні дії адвоката вказують на порушення ним як присяги адвоката України так і грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України. У зв`язку з цим Відповідач, обираючи найсуворіший захід дисциплінарного впливу до Позивача, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Надаючи оцінку посиланням НАА України на недотримання КДКА України вимог п. 6.17 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Київської області, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.11.2016 року №247, яке було чинним станом на 23.12.2016 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 6.17 вказаного Положення у випадку, якщо рішенням кваліфікаційної та дисциплінарної палати прийняті у відповідності до абзацу другого частини п`ятої статті 50 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» вони є рішеннями кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури як документи окремо визначеної форми, які видаються від імені КДКА. У такому рішенні, зокрема, має зазначатися, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури регіону у складі членів певної палати розглянула питання і прийняла відповідне рішення, яке підписується Головою КДКА, Головою та Секретарем палати.

При цьому, згідно п. 4.6.1 Регламенту КДКА регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2013 року №268, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури складом дисциплінарної палати за участю голови КДКА приймає рішення про припинення адвокатської діяльності шляхом анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення дисциплінарної палати про застосування до адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Викладене, у свою чергу, свідчить, рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 23.12.2016 року, яке є предметом даного судового оскарження, є підставою для прийняття дисциплінарною палатою за участі голови КДКА рішення про припинення адвокатської діяльності шляхом анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. У свою чергу, як вірно підкреслив Відповідач у запереченні на апеляційну скаргу, рішенням КДКА Київської області від 17.03.2017 року було затверджено рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області від 23.12.2016 року та фактично припинено адвокатську діяльність ОСОБА_1 шляхом позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. Указане рішення, яке не є предметом оскарження, було підписано головою КДКА Київської області, головою дисциплінарної палати КДКА Київської області та її секретарем у відповідності до вимог п. 6.17 Положення №247.

Окремо суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що на момент прийняття рішення від 23.12.2016 року КДКА Київської області мала відповідні на це повноваження.

Вірно Київським окружним адміністративним судом було відхилено посилання Позивача на відсутність протоколу засідання дисциплінарної палати КДКА Київської області від 23.12.2016 року, оскільки його копія наявна у матеріалах справи (т. 3 а.с. 104-110), а оригінал було досліджено у судовому засіданні 28.09.2017 року (т. 3 а.с. 114).

Визнаючи безпідставним посилання ОСОБА_1 щодо позбавлення її права на захист під час розгляду дисциплінарної справи на засіданні дисциплінарної палати 23.12.2016 року, суд першої інстанції вірно зауважив, що на засіданні дисциплінарної палати 23.12.2016 року був присутній представник Мнушкіної Л.С . , який діяв на підставі довіреності від 08.04.2016 року за № 509. Представником було надано дисциплінарній палаті клопотання Позивача від 23.12.2016 року про відкладення розгляду дисциплінарної справи, проте, дисциплінарною палатою дане клопотання задоволено не було у зв`язку з тим, що за аналогічною заявою розгляд дисциплінарної справи вже один раз відкладалося на підставі заяви Позивача від 20.04.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у разі повторної неявки адвоката на засідання палати розгляд справи здійснюється за його відсутності незалежно від причин неявки.

Отже, оскільки представник Позивача не тільки був присутній на засіданні дисциплінарної палати, а й приймав активну участь в обговоренні, що підтверджується змістом протоколу від 23.12.2016 року, то жодним чином відсутність ОСОБА_1 на засіданні не позбавило її законних прав на захист.

Щодо твердження Апелянта про відсутність повноважень дисциплінарної палати КДКА Київської області щодо передачі матеріалів дисциплінарної справи Національному антикорупційному бюро України суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що дисциплінарна палата КДКА Київської області, будучи суб`єктом владних повноважень, самостійно (на власний розсуд) може обрати один з кількох визначених законом юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

У той же час, як було встановлено раніше, на засіданні дисциплінарної палати 23.12.2016 року було виявлено факти порушення ОСОБА_1 норм закону під час здійснення своєї діяльності, перевірка яких виходила за межі компетенції дисциплінарної палати КДКА Київської області. Тому, для здійснення всебічної перевірки відомостей про порушення вимог закону позивачкою дисциплінарна палата КДКА Київської області дійшла правомірного висновку про необхідність передачі отриманих під час розгляду справи доказів до правоохоронних органів, а саме до Національного антикорупційного бюро України.

За таких обставин, враховуючи те, що факти вчинення дисциплінарного проступку у вигляді порушення присяги адвоката України, Правил адвокатської етики підтверджені матеріалами дисциплінарної справи, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що що оскаржувані дії та рішення є таким, що відповідають вимогам Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а підстав для визнання їх протиправними немає.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

В.В. Файдюк

Повний текст постанови складено «16» жовтня 2019 року.