Справа № 1.380.2019.002325
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002325
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Козак О.М.,

за участю:

представника позивача Яремко В.П.,

представника відповідача Ворошилової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Львівська 36, ) (далі позивач, ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, вул.Стрийська, 35, м.Львів, ) (далі відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.10.2019, просить:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» сплачених грошових коштів у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 в сумі 147208,55 грн. в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, а саме: по Рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014 у сумі 108568,19 грн.; по податковому розрахунку земельного податку N від 17.02.2014 у сумі 38640,36 грн., а також нарахування пені у розмірі 23267,01 грн. на суму цього податкового боргу.

- зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом виключення (списання) податкового боргу в розмірі 170475,56 грн., в тому числі пені у розмірі 23267,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що у зв`язку з діями відповідача, які полягають у зарахуванні платежів в погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення та нарахування пені на суму такої сплати, в інтегрованій картці платника (далі ІКП) відносно позивача відображена недостовірна інформація щодо стану розрахунків та наявності податкового боргу ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб». Позивач зазначає, що бездіяльність відповідача (несписання безнадійного податкового боргу у 2017 2018 роках) та протиправні дії податкового органу щодо зарахування коштів, що сплачував позивач у 2017 2018 роках як поточні платежі, в рахунок погашення боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення та, як наслідок, нарахування пені на такий безнадійний податковий борг, призвели до того, що у ІКП ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб» станом на день подання позовної заяви обліковується податковий борг в завищеному розмірі на суму 170475,56 грн. (в тому числі пеня 23267,01 грн.). Позивач звертався до відповідача з заявою від 30.01.2019 №34 про проведення коригування облікових показників ІКП позивача щодо зменшення (виключення, списання, скасування, тощо) податкового боргу у сумі 187335,61 грн., в тому числі пені 23267,01 грн. Проте, відповідач відмовив позивачу в коригуванні облікових показників ІКП. Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся до суду за судовим захистом.

Ухвалою від 15.05.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач 27.06.2019 подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення до нього, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування та систематично не сплачує лише орендну плату за землю з юридичних осіб, проте всі інші податки сплачує в повному обсязі. Керівником податкового органу прийнято рішення від 01.03.2014 №3 про розстрочення грошового зобов`язання з плати за землю в сумі 53091,03 грн. терміном з 02.03.2014 по 25.12.2014 та рішення від 14.03.2014 №8 про розстрочення грошового зобов`язання з плати за землю в сумі 250694,97 грн. терміном з 14.03.2014 по 25.12.2014. Таким чином, податковий борг по орендній платі з юридичних осіб існував в 2013 та в 2014 роках, що позивачем не заперечується. З часу прийняття вказаних рішень, заборгованість фактично була виключена з ІКП та не підлягала стягненню. Лише після несплати розстрочених сум, податковий борг був повторно відображений в інформаційній системі податкового органу. І з цього часу слід обраховувати строк на його стягнення. Тому, відповідач вважає правомірним зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу. З цих підстав просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача 29.07.2019 подав до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що законодавством не передбачено права відповідача вживати заходи на стягнення податкового боргу поза межами 1095 днів з дня його виникнення, незалежно від причин відсутності даних про такий борг в інформаційних системах податкового органу. Таким чином, представник позивача вважає, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення (погашення) такої суми боргу, в тому числі застосовувати положення п.87.9 ст.87 ПК України та п.п.126.1.1 п.п.129.1.3 ст.129 ПК України.

Представник відповідача 07.08.2019 подала до суду додаткові заперечення, в яких зазначає, що згідно з даними ІКП, станом на 01.06.2019 за позивачем обліковується заборгованість в сумі 1078258,88 грн. (в тому числі заборгованість з орендної плати за землю з юридичних осіб в сумі 100661,42 грн. та по єдиному внеску, нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди, за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 71597,46 грн.). Дана заборгованість виникла 30.09.2013 та має постійну тенденцію росту. Щодо списання безнадійного податкового боргу позивача відповідач вказує, що наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення, в даному випадку щодо списання безнадійного податкового боргу. Таким чином, відповідач діяв на підставі п.87.9 ст.87 ПК України. А оскільки у позивача наявний зростаючий борг по орендній платі з юридичних осіб, контролюючим органом зараховуються кошти, що сплачує позивач в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях та заяві про уточнення позовних вимог від 03.10.2019. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач - ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» зареєстроване як юридична особа . Місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Львівська 36.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () взято на обік платника податків 21.03.1991.

14.03.2014 позивачем подано до ДПІ у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області, правонаступником якої є відповідач, заяву щодо надання розстрочення податкового боргу позивача по оплаті за землю у сумі 250694,97 грн., строк сплати якої вже минув, на строк 2014 року з періодами сплати з липня по грудень 2014 року.

Рішенням ДПІ у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області (ОДПС України) про розстрочення податкового боргу №8 від 14.03.2014 розстрочено податковий борг позивача в сумі 250694,97 грн., зокрема, податковий борг за платежем «орендна плата за землю» в сумі 248214,27 грн., з яких 245559,01 грн. основного платежу та 2655,26 грн. пені. Згідно з карткою особового рахунку позивача по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки слідує, що даний податковий борг існував у позивача станом на 28.02.2014 та виник у зв`язку з частковою несплатою позивачем грошових зобов`язань по платежах з орендної плати, зокрема відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 25.01.2013 за період жовтень - грудень 2013 року та січень 2014 року, а також платежів (в тому числі відсотки і пеня) нарахованих у ІКП у 2013 році (жовтень грудень 2013 року) за минулі роки.

Відтак, судом встановлено, що станом на 28.02.2014 строк сплати грошового зобов`язання, що розстрочувалось згідно з Рішенням №8 від 14.03.2014 уже минув. Розстрочення податкового боргу надано з 14.03.2014 по 25.12.2014. Строки і сума сплати розстроченого податкового боргу встановлені: 25.07.2014, 25.08.2014, 23.09.2014, 23.10.2014, 24.11.2014 по 41782,50 грн.; 25.12.2014 - 41872,47 грн.

Позивачем подано відповідачу податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014, згідно з яким у позивача щомісячно у період 2014 року (починаючи з березня 2014 року) виникав податковий обов`язок зі сплати орендної плати за землю в сумі 50580,27 грн.

З даних ІКП за період 2014 року та наданих відповідачем витягів з історій недоїмок позивача станом на 25.01.2017 та станом на 30.01.2018 судом встановлено, що у період жовтень грудень 2014 року позивачу в ІКП з орендної плати юридичних осіб відповідачем проведено нарахування податкового боргу, який був розстрочений згідно з Рішенням ОДПС України №8 від 14.03.2014 (податковий обов`язок зі сплати якого у позивача виникав у період з жовтня 2013 року по січень 2014 року та термін сплати якого минув станом на 28.02.2014). Також в ІКП у вказаний період відповідачем проведено нарахування позивачу поточних платежів з орендної плати за землю, згідно з податковим розрахунком земельного податку № від 17.02.2014, зокрема, платіж за жовтень 2014 року нарахований у ІКП 30.11.2014 в сумі 50580,27 грн. з терміном сплати 30.11.2014; платіж за листопад 2014 року нарахований у ІКП 30.12.2014 в сумі 50580,27 грн. з терміном сплати 30.12.2014.

Згідно з даними ІКП з орендної плати з юридичних осіб за період з 25.01.2017 по 30.01.2018 та долученими позивачем платіжними дорученнями, судом встановлено, що у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 позивачем здійснювалась сплата поточних платежів з орендної сплати за землю за такими платіжними дорученнями: №47 від 25.01.2017 в сумі 3285,33 грн.; №89 від 28.02.2017 в сумі 3482,46 грн.; №128 від 16.03.2017 в сумі 3482,46 грн.; №207 від 28.04.2017 в сумі 3482,46 грн.; №295 від 30.05.2017 в сумі 18962,88 грн., №363 від 26.07.2017 в сумі 29993,31 грн., №417 від 29.08.2017 в сумі 29993,31 грн., №512 від 29.09.2017 в сумі 29993,31 грн., №607 від 01.12.2017 в сумі 33475,77 грн., №652 від 26.12.2017 сумі 33475,77 грн., №695 від 29.01.2018 сумі 33475,77 грн.

Однак, з даних ІКП за період з 25.01.2017 по 30.01.2018 слідує, що відповідач в порядку п.87.9 ст.87 ПК України змінив призначення платежу сплачених позивачем сум та зараховував такі в погашення податкового боргу позивача, що існував у ІКП поза межами 1095 днів з дати його виникнення на дату такого зарахування. При цьому, відповідач в порядку п.п.129.1.1 п.п.129.1.3 ст.129 ПК України здійснив нарахування пені на погашення такого податкового боргу.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем у ІКП щодо сум сплачених позивачем згідно з наведеними платіжними дорученнями за період з 25.01.2017 по 30.01.2018 здійснено наступні дії:

Платіжним доручення №47 від 25.01.2017 позивачем сплачено суму 3285,33 грн. з призначенням платежу за грудень 2016 року, однак, податковим органом:

- зараховано 3285,33 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 43,29 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №89 від 28.02.2017 позивачем сплачено суму 3482,46 грн. з призначенням платежу за січень 2017 року, однак, податковим органом:

- зараховано 3482,46 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рішення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 45,89 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №128 від 16.03.2017 позивачем сплачено суму 3482,46 грн. з призначення платежу за лютий 2017 року, однак, податковим органом:

- зараховано 3482,46 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 45,89 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №207 від 28.04.2017 позивачем сплачено суму 3482,46 грн. з призначення платежу за березень 2017 року, однак, податковим органом:

- зараховано 3482,46 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 45,89 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №295 від 30.05.2017 сплачено суму 18962,88 грн. з призначенням платежу за квітень 2017 року, однак, податковим органом:

- зараховано 11858,77 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 69,96 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 6,59 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 154,63 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 14,01 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 156,28 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №363 від 26.07.2017 позивачем сплачено суму 29993,31 грн. з призначення платежу за червень 2017 року, однак, податковим органом:

- зараховано 346,07 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 4888,77 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 01.03.2014 (Рiшення ОДПС України про розстрочення грошового зобов`язання N 3 від 01.03.2014).

Платіжним дорученням №417 від 29.08.2017 року позивачем сплачено суму 29993,31 грн. з призначення платежу за липень 2017 року, однак податковим органом:

- зараховано 3541,28 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 01.03.2014 (Рiшення ОДПС України про розстрочення грошового зобов`язання N 3 від 01.03.2014).

- зараховано 23830,66 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 2621,37 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 314,04 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

- нараховано пені в сумі 20,07 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №512 від 29.09.2017 сплачено суму 29993,31 грн. з призначення платежу за серпень 2017 року, однак податковим органом:

- зараховано 14474,47 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 31,81 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 64,66 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 110,84 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №607 від 01.12.2017 позивачем сплачено суму 33475,77 грн. з призначення платежу за жовтень 2017 року, однак податковим органом:

- зараховано 5164,59 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 01.12.2014 (податковий розрахунок земельного податку N вiд 17.02.2014 ).

- зараховано 8430,02 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 01.03.2014 (Рiшення ОДПС України про розстрочення грошового зобов`язання N 3 від 01.03.2014).

- зараховано 19497,87 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.01.2014 року (Рiшення ОДПС України про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 2908,9 грн. за період з 01.12.2014 по 01.12.2017, тобто на борг минулих років, що виник станом на 01.12.2014.

- нараховано пені в сумі 149,31 грн. за період з 31.01.2014 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №652 від 26.12.2017 платником сплачено суму 33475,77 грн. з призначення платежу за листопад 2017 року, однак податковим органом:

- зараховано 21428,64 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.01.2014 (Рiшення ОДПС України про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- зараховано 442,56 грн. в рахунок погашення боргу по пені, що виник станом на 31.12.2013 (Рiшення ОДПС України про розстрочення (вiдстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014).

- нараховано пені в сумі 164,09 грн. за період з 31.12.2013 по 14.03.2014, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2013.

Платіжним дорученням №695 від 29.01.2018 платником сплачено суму 33475,77 грн. з призначення платежу за грудень 2017 року, однак податковим органом:

- зараховано 33475,77 грн. в рахунок погашення боргу минулих років, що виник станом на 31.12.2014 (податковий розрахунок земельного податку N вiд 17.02.2014).

- нараховано пені в сумі 19262,52 грн. за період з 31.12.2014 по 30.01.2018, тобто на борг минулих років, що виник станом на 31.12.2014.

30.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою №34 про проведення коригування облікових показників у ІКП за платежем «орендна плата з юридичних осіб», в якій просив прийняти рішення та здійснити коригування облікових показників ІКП з вказаного платежу щодо зменшення (виключення, списання, скасування, тощо) податкового боргу у сумі 187335,61 грн. (в тому числі пені 23267,01 грн.)

01.03.2019 відповідач листом №10642/10/53,17-1 повідомив позивача, що ГУ ДФС у Львівській області не вбачає протиправної бездіяльності та неправомірних дій працівників. Також повідомив позивача, що відсутні правові підстави щодо прийняття рішення про здійснення коригування ІКП ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів».

Позивач, не погодившись з вищенаведеною відмовою у коригуванні ІКП, зважаючи що наслідки протиправних бездіяльності та дій відповідача не усунуті, звернувся до суду з даним позовом.

Зміст спірних правовідносин полягає в різному трактуванні сторонами порядку та умов списання «безнадійного» податкового боргу, зокрема розстроченого (відстроченого) податкового боргу; дотримання порядку вжиття заходів з метою погашення податкового боргу, зокрема застосування п.87.9 ст.87 ПК України щодо податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення та застосування до такого податкового боргу п.п.129.1.1 п.п.129.1.3 ст.129 ПК України (нарахування пені на такий борг).

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.1. ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Строк давності встановлений статтею 102 ПК України. За змістом цієї статті строк давності становить 1095 днів, який, для цілей стягнення податкового боргу, обраховується з наступного дня після закінчення граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Отже, протягом цього строку несплачена сума грошового зобов`язання вважається податковим боргом, щодо якого податковий орган має право вживати заходи для його погашення. Однак, по завершенні цього строку податковий борг вважається безнадійним та підлягає списанню.

Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі Порядок № 577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).

Відповідно до п.3.1 Порядку №577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку №577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577, у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 слідує, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує таку при вирішенні даної справи.

З огляду на наведене, суд, аналізуючи наведені норми чинного законодавства, а також позицію Верховного Суду, дійшов висновку, що в інтегрованих картках платника податків не може обліковуватись податковий борг поза межами 1095 днів з дати його виникнення.

З долучених до матеріалів справи копій платіжних доручень: №47 від 25.01.2017 в сумі 3285,33 грн.; №89 від 28.02.2017 в сумі 3482,46 грн.; №128 від 16.03.2017 в сумі 3482,46 грн.; №207 від 28.04.2017 в сумі 3482,46 грн.; №295 від 30.05.2017 в сумі 18962,88 грн., №363 від 26.07.2017 в сумі 29993,31 грн., №417 від 29.08.2017 в сумі 29993,31 грн., №512 від 29.09.2017 в сумі 29993,31 грн., №607 від 01.12.2017 в сумі 33475,77 грн., №652 від 26.12.2017 сумі 33475,77 грн., №695 від 29.01.2018 сумі 33475,77 грн., суд встановив, що позивачем у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 здійснювалась сплата поточних платежів з орендної сплати за землю.

Податковий борг позивача з орендної плати на землю в сумі 250694,97 грн., який розстрочений податковим органом згідно з рішенням №8 від 14.03.2014, виник в період з 2013 року по січень 2014 року.

Таким чином, усі дії щодо стягнення (погашення) такого податкового боргу, в тому числі зарахування в рахунок його погашення самостійно сплачених позивачем поточних платежів, податковий орган мав право вчинити до січня 2017 року, тобто протягом 1095 днів з дати виникнення такого податкового боргу.

Крім цього, заходи по стягненню податкового боргу позивача, який виник на підставі податкового розрахунку земельного податку N від 17.02.2014, зокрема по терміну сплати чергових платежів за жовтень та листопад 2014 року, могли бути вжиті відповідачем до грудня 2017 року.

Суд вважає, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач в інтегрованій картці ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» протиправно змінив призначення платежу сплачених позивачем сум та зараховував такі в погашення податкового боргу позивача, що існував у ІКП поза межами 1095 днів з дати його виникнення на дату такого зарахування, чим порушив вимоги пункту 101.5 статті 101 ПК України та пунктів 4.3-4.5 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Таким чином, дії ГУ ДФС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб» сплачених грошових коштів у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 в сумі 147208,55 грн. в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, в тому числі по Рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 8 від 14.03.2014 у сумі 108568,19 грн. та по податковому розрахунку земельного податку N від 17.02.2014 у сумі 38640,36 грн., а також нарахування пені у розмірі 23267,01 грн. на суму цього податкового боргу, слід визнати протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДФС у Львівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом виключення (списання) податкового боргу в розмірі 170475,56 грн., в тому числі пені у розмірі 23267,01 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як слідує з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом виключення (списання) податкового боргу в розмірі 170475,56 грн. в тому числі пені у розмірі 23267,01 грн., є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3842,00 грн., сплаченого згідно з платіжним дорученням №1293 від 26.04.2019.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» сплачених грошових коштів у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 в сумі 147208,55 грн. в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, а саме: по Рішенні ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014 у сумі 108568,19 грн.; по податковому розрахунку земельного податку N від 17.02.2014 у сумі 38640,36 грн., а також нарахування пені у розмірі 23267,01 грн. на суму цього податкового боргу.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом виключення (списання) податкового боргу в розмірі 170475,56 грн. в тому числі пені у розмірі 23267,01 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Львівська 36, ) судовий збір в сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 15.10.2019.

Суддя Р.І. Кузан