Справа № 175/4952/18 (2а/175/69/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 175/4952/18 (2а/175/69/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року в адміністративній справі № 175/4952/18 (2а/175/69/18) (головуючий суду першої інстанції Озерянська Ж.М.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 4-го батальйон Управління патрульної поліції в м.Дніпро майора поліції Тарана Андрія Івановича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.12.2018 року звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до інспектора 2-ї роти 4-го батальйон Управління патрульної поліції в м.Дніпро майора поліції Тарана А.І., в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ №785474 від 09 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Постанову Інспектора 2-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпро майора поліції Таран Андрія Івановича серії ЕАВ №785474 від 09 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП визнано протиправною та скасовано.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП закрито.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також судом першої інстанції стягнуто з Інспектора 2-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпро майора поліції Тарана А.І. на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з необхідністю подання до Третього апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Департамент патрульної поліції подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року скасовано ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року та справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.

06.08.2019 року матеріали справи надійшли з Верховного Суду до Третього апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження судом апеляційної інстанції було повернуто скаржникові оригінал апеляційної скарги разом з додатками, а тому при повторному надходженні справи до Третього апеляційного адміністративного суду судом було витребувано від скаржника оригінал апеляційної скарги.

23.08.2019 року до Третього апеляційного адміністративного суду від Департаменту патрульної поліції надійшла апеляційна скарга з додатками.

Проте, вказана апеляційна скарга не є оригіналом, оскільки на першому аркуші скарги відсутні відповідні відмітки про дати отримання апеляційної скарги судами першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з цим Третім апеляційним адміністративним судом було повторно витребувано від скаржника оригінал апеляційної скарги.

Проте, скаржник не надав суду оригінал апеляційної скарги.

За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу за апеляційною скаргою, наданою суду скаржником 23.08.2019 року (а.с.117-122).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Інспектором 2-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпро майором поліції Тараном А.І. 09.12.2018 року прийнята постанова серії ЕАВ №785474 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 425 грн..

Згідно тексту оскаржуваної постанови, 09.12.2018 року о 21:42 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по пр-ту Богдана Хмельницького, 51 в м.Дніпрі, керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору, чим порушив п.19.1(а) ПДР України (а.с.10).

Не погодившись з постановою інспектора, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивачем було порушено п.19.1 ПДР України.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови 09.12.2018 року о 21:42 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по пр-т Богдана Хмельницького, 51 в м.Дніпро, керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору, чим порушив п.19.1(а) ПДР (а.с.10).

Відповідно до п.19.1 (а) ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Апелянт в скарзі зазначає, що представником Департаменту патрульної поліції залучався відеозапис на електронному носії, на якому було зафіксовано порушення позивача, але не вбачається, що суд першої інстанції дослідив вказаний доказ.

З приводу допустимості вказаного відеозапису, як належного доказу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення, та наявність такого відеозапису взагалі, що є порушенням вимог статті 283 КУпАП щодо змісту постанови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Отже, в силу зазначених вище положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України відеозапис з камери поліцейського є неналежним доказом у даній справі, а тому колегія суддів не враховує вказаний доказ під час розгляду апеляційної скарги.

Інших доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Разом з цим суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору на користь держави з наступних підстав.

Суд першої інстанції послався на частину п`яту статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок, що судові витрати зі сплати судового збору могли бути стягнуті з відповідача на користь інших учасників справи в разі понесення такими учасниками судових витрат. У цій справі позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини четвертої статті 288 КУпАП та не ніс судових витрат зі сплати судового збору.

Також, вказана норма Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає стягнення з відповідача судового збору на користь держави.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 139, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року в адміністративній справі № 175/4952/18 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року в адміністративній справі № 175/4952/18 змінити.

Четвертий абзац резолютивної частини рішення суду виключити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак