Справа № 300/1884/19
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2019 р. справа № 300/1884/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення вимог пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу", протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 по 20.11.1989, протиправно не призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Позивач зазначає про те, що з урахуванням періоду роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 по 20.11.1989 має необхідний стаж державної служби понад 20 років, а відтак і право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Просить позов визнати протиправною відмову у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 по 20.11.1989, зобов`язати відповідача призначити та розрахувати пенсію за Законом України "Про державну службу" із зарахуванням до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 по 20.11.1989 включно, з 31.07.2019.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 30.09.2019. Зазначив, що згідно даних трудової книжки загальний стаж роботи позивача складає 38 років 10 місяців 13 днів, в тому числі стаж державної служби 17 років 2 місяці При цьому, період роботи позивача з 20.11.1984 по 20.11.1989 в Надвірнянському РК ЛКСМ України не зараховано до стажу державної служби. Вказує на відсутність правових підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки достатнього стажу роботи - 20 років позивач не має, а посада, яку займала позивач до категорій посад державної служби не відноситься. Вважає, що робота в партійних та комсомольських органах до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно зазначеного Закону не зараховується. Постановою КМ України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби" не передбачено віднесення такого періоду роботи до стажу державної служби, який згідно постанови КМ України №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби" зараховувався до стажу державної служби, як період роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях, до припинення дії ст.6 Конституції УРСР (24.10.1990). Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.20, 21).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії.
З 31.07.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В той же час, відповідачем відмовлено ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
З цього приводу позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яка розглянута відповідачем та 30.08.2019 листом за №285 роз`яснено, що її стаж державної служби становить17 років 2 місяці. При цьому, період роботи позивача з 20.11.1984 по 20.11.1989 в Надвірнянському РК ЛКСМ України не зараховано до стажу державної служби, оскільки для цього відсутні правові підстави (а.с.9, 10).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. N 889-VIII (надалі також - Закон N 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до пункту 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.93 N 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII встановлено умови, за яких державні службовці мають право на призначення пенсії за нормами Закону "Про державну службу". Так, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу", на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. N 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 установлювались категорії посад державних службовців.
Порядок призначення таких пенсій визначено постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", (надалі також - Порядок № 622).
Згідно з пунктами 1- 3 Порядку № 622 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:
- чоловіки, які досягли віку 62 роки
- жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, відповідно до чинних законодавчих актів, пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону України № 889-VIII за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу (35 років для чоловіків) та, не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 24 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року.
Відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 р. (до моменту вступу в дію Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р.) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (надалі також - Порядок № 283), який втратив чинність з 01.05.2016.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.
Статтею 118 КЗпП України передбачено гарантії категоріям працівників, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях.
Отже, Порядком № 283 щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи в комсомольських органах передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, названих абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.12.1993 р. № 1049, у якому йдеться про стаж роботи в організаціях (крім роботи в кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України, зокрема, в партійних, профспілкових та комсомольських.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалось право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.
Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних, комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990.
Як слідує із записів трудової книжки, позивач прийнята на посаду ІІ секретаря Надвірнянського райкому комсомолу на підставі протоколу І Пленуму РК ЛКСМУ (районний комітет Ленінської комуністичної спілки молоді України) від 17.11.1984, тобто позивач на посаду обиралась, що відображено у протоколі про її обрання колегіальним органом, а не призначався одноособово, а отже займана нею посада в спірний період - була відповідальною, оскільки рішення приймалось колегіальним органом, протокольно, а стаж 5 років, протягом якого позивач її займала має бути зарахований до стажу державної служби (а. с.14-16).
З наведених вище підстав суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що посаду, яку займав позивач, не було віднесено до відповідних посад державних службовців.
Суд зазначає, що згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Суд звертає увагу також на те, що законодавством, яке діяло до 01.05.2016, було передбачено зарахування стажу роботи в партійних та комсомольських організаціях до стажу державної служби особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.
Тобто, у позивача було гарантоване право на зарахування такого періоду до стажу державної служби до набрання 01.05.2016 чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015. Таким чином, вказаними положеннями гарантувалося зарахування стажу роботи в партійних та комсомольських організаціях на відповідальних посадах до стажу державної служби.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби період роботи позивача з 20.11.1984 по 20.11.1989 в Надвірнянському РК ЛКСМУ на посаді ІІ секретаря райкому комсомолу.
Згідно ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд вправі прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Оскільки судовим розглядом встановлено, що права позивача порушені відмовою відповідача у зарахуванні до стажу державної служби період її роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 по 20.11.1989, що становить 5 років, то слід визнати протиправною таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 по 20.11.1989 та призначити пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати звернення із заявою про призначення пенсії - з 31.07.2019.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений згідно квитанції від 16.09.2019 (а.с.3).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області ОСОБА_4 у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 по 20.11.1989.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_4 до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 по 20.11.1989 включно.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_4 пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 31.07.2019.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.