Справа № 300/497/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7418/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця Абрама ОСОБА_1 адвоката Захарчука Василя Васильовича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, ухвалене суддею Микитюк Р.В. у м.Івано-Франківську о 11:58, повний текст якого складений 03 червня 2019 року, у справі № 300/497/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2019 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 28.02.2019, № від 28.002.2019, № від 28.02.2019, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 28.02.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом одоходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваними рішеннями суб`єктом владних повноважень, що прийняті на підставі висновків акта проведеної позапланової виїзної документальної перевірки, неправомірно визначено для ФОП ОСОБА_2 грошові зобов`язанні в розмірі 1043834,93 грн (в т.ч. ПДВ 36291,00 грн, податок на доходи фізичних осіб 745416,77 грн, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 200009,11 грн, військовий збір 62118,05 грн).

Однак, оскаржувані рішення прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття. Зазначає, що ревізорами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області під час проведення перевірки не взято до уваги договір поставки №5/23/09/2016 від 23.09.2016, укладений між «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» (Покупець) та ФОП ОСОБА_2 (Продавець за договором), конктракт купівлі-продажу №11/02/03/2017 від 02.03.2017, укладеного ФОП ОСОБА_3 Васильовичем з «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р ОСОБА_4 » та додатків до договору.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, окрім доводів, аналогічних тим, що були наведені в позовній заяві, скаржник покликається на порушення відповідачем Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, а саме не відображено конкретні порушення, які б містили систематичний виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства, без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів, результати документальної перевірки оформлено в акті без групування за окремими видами податків і зборів в розрізі податкових періодів, без чіткого викладу змісту порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, без зазначення періоду (місяця, кварталу) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої вчинено порушення, без зазначення первинних документів, на підставі яких підтверджується наявність факту порушення, що унеможливлює встановити порушення в розрізі податків, періодів та конкретних контрагентів.

Натомість, на вимогу контролюючого органу було надано усі без виключення первинні документи щодо фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон №996-XIV) визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст.9 вказаного Закону бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні містити встановлені обов`язкові реквізити.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88).

В розумінні п.2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV, яка кореспондує п. 2.4 Положення №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 08.02.2019 ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії якого містяться у матеріалах справи (т.1 а.с.74).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області відповідно до наказу №76 від 18.01.2019, згідно прийнятого суб`єктом господарювання рішення про припинення підприємницької діяльності від 20.07.2018 проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 20.07.2018, дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 20.07.2018, про що складено акт перевірки №113/09-13-13-05/ від 07.02.2018.

В ході проведенні перевірки відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 :

1. пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 496944,52 грн, в тому числі за 2017 рік на 378418,27 грн та за 2018 рік на суму 118526,25 грн;

2. абз.2 п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, в частині не своєчасного подання податкової декларації про майновий стан та доходи за період 2018 року;

3.п.176.2, ст. 176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку №1020 від 24.10.2010 в частині відображення в неповному обсязі по Розрахунках сум доходів даних про суми нарахованих та виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за ознакою "157" за кожен з періодів 2017-2018 рр., а також відображення недостовірних даних про суму нарахованого доходу з якого нараховується військовий збір та суму військового збору за I та III квартал 2017 року;

4.пп.2) ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного соціального внеску з чистого доходу від здійснення господарської діяльності на загальну суму 172719,55 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 100176,12 грн та за період 2018 на суму 72543,43 грн;

5. пп.4 п.2 ст. 6 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, п.3.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 в частині несвоєчасного подання звітності по ЄСВ за липень 2018 року;

6. п.177.2 ст.177, пп.1.2, пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого визначено військового збору на загальну суму 41412,04 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 31534,85 грн та за 2018 на суму 9877,19 грн;

7. пп.49.18.1 п.49.18 ст. 49, пп. б) п.202.1 ст.202, п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України в частині не подання декларації з ПДВ за липень 2018 року;

8.п.184.7 ст. 184, пп. в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", у результаті чого було:

- завищено суму від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) за липень 2017 року на суму 10926 грн,

- занижено податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету за липень 2017 на суму 23594 грн;

9.п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, в частині не своєчасного подання податкової декларації з плати за землю (за земельний податок) на 2017 рік;

10.п.1, п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами і доповненнями, здійснюючи операції по розрахунках готівкою без проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та не роздруковуючи відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті до суб`єктів господарювання;

11.п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" в частині неналежного ведення книги обліку доходів та витрат за 2017-2018 рр. (т.1 а.с. 97-144).

На підставі акту перевірки від 07.02.2019 №113/09-13-13-05/ "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 20.07.2018, дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 20.07.2018» відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.02.2019 №, №, №, №, № про нарахування суми грошового зобов`язання за наступними платежами: 1) військовий збір у розмірі 62118, 05 грн (в.т. ч. за податковими зобов`язаннями 41412,04 грн, за штрафними санкціями 20706,01 грн); 2) єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в суму 200009,11 грн (в. т. ч. за податковими зобов`язаннями 172719,55 грн, за штрафними санкціями 27289,56 грн); 3) податок на доходи фізичних осіб в розмірі 745416,77 грн (в.т.ч. за податковими зобов`язаннями 496944,52 грн, за штрафними санкціями 248472,25 грн); 4) податок на додану вартість в сумі 36291,00 грн (в. т. ч. за податковими зобов`язаннями 23594,00 грн, за штрафними санкціями 12697,00 грн.), вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 28.02.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.02.2019 ( т.1 а.с. 92-96).

Позивач, вважаючи податкові повідомленнями-рішення від 28.02.2019 №№, , НОМЕР_2 , вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 28.02.2019 та рішення № від 28.02.2019 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У відповідності до пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року та зокрема доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Так, за результатами проведеної Головним управління ДФС у Івано-Франківській області позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 ревізорами ГУ ДФС в Івано-Франківській області в Акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2 занизив валовий дохід за 2017-2018 роки на загальну суму 1715 061,32 грн (в т.ч за 2017 рік - 1 388 710,13 грн, 2018 рік - 326 351,19 грн) у зв`язку з не включенням у повному обсязі до валового доходу коштів від поступлення валютної виручки на розрахункові рахунки в банку від фірми-нерезидента «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.», що мало наслідком нарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 745 416,77 грн (включаючи штрафні санкції), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 200 009,11 грн (включаючи штрафні санкції) та військового збору у сумі 62118,05 грн (включаючи штрафні санкції).

Однак, колегія суддів вважає такий висновок, викладений в акті перевірки та здійснені за ним відповідні донарахування контролюючим органом протиправними, з огляду на таке.

23 вересня 2016 року між нерезидентом - «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р ОСОБА_4 » (Покупець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Продавець за договором) укладено договір поставки № 5/23/09/2016, предметом якого є поставка Позивачем Покупцю - «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» продукції з деревини хвойних порід.

Відповідно до п. 9.1 умов договору, термін його дії встановлено до 31.12.2017. При цьому, додатком № 2 від 29.12.2017 за згодою сторін цього договору термін його дії було продовжено до 31 січня 2019 року, а додатком № 3 від 28 січня 2019 року термін його дії також продовжено до 31 грудня 2021 року.

Авансова оплата згідно вказаного договору складає 63 932, 94 Євро. За домовленістю сторін договору Продавець за договором зобов`язується до моменту закінчення його терміну здійснити в адресу Покупця - «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» поставку продукції (товару) на вказану суму авансової оплати.

Разом з тим, згідно із умовами контракту купівлі-продажу № 11/02/03/2017 від 02.03.2017, укладеного Позивачем з нерезидентом «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.», рахується кредиторська заборгованість (авансова оплата) за непоставлену продукцію (товар) в сумі 6 887,11 доларів США. Термін дії даного контракту згідно додатку № 3 від 14.02.2019 закінчується 31.01.2022 року. За домовленістю сторін контракту Продавцем взято на себе зобов`язання до моменту закінчення терміну дії даного контракту здійснити Покупцю «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» поставку продукції (товару) на зазначену суму кредиторської заборгованості (авансової оплати).

За домовленістю Сторін вказаних договорів (контрактів) термін поставки Позивачем нерезиденту «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» продукції (товару) ще не настав, Позивачем замовлено у виробництво продукцію (товар), яка буде на виконання умов вищезазначених договорів (контрактів) поставлена (відвантажена). Фізичною особою - підприємцем Абрамом Ю.В. понесено витрати з метою виконання в подальшому даних договорів (контрактів), а саме:

-11 січня 2018 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) укладено договір поставки продукції, яка буде поставлена в майбутньому. За умовами даного договору поставки продукції, яка буде поставлена в майбутньому Постачальник (Продавець) Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 Святослав ОСОБА_7 зобов`язується в термін, що передбачений зазначеним договором здійснити (провести) поставку товару відповідно до замовлення Покупця - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , а Покупець після прийняття товару здійснити повну його оплату у терміни погодженні Сторонами договору (договір додається).

-Отримана від нерезидента «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» попередня оплата за товар пилопродукцію із деревини хвойних порід за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 19.04.2018 надана Фізичною особою - підприємцем Абрамом Ю.В. фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) з метою створення та поставки в майбутньому нерезиденту «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.» продукції із деревини хвойних порід та здійснення розрахунку за вироблену продукцію в майбутньому.

Однак, контролюючим органом не надано правової оцінки наведеним первинним документам, що навадались контролюючому органу при перевірці та долучено позивачем до матеріалів справи.

Так, в розумінні п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності визначених пп. 138.1.1. п.138.1 ст.138 ПК України.

Відповідно до ст. 138 ПК України до складу валових витрат включаються витрати операційної діяльності, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 14.1.228 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов`язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих товарів протягом звітного податкового періоду, виконаних робіт, наданих послуг. Таким чином, до собівартості реалізованих товарів включаються витрати, прямо пов`язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих товарів.

За визначенням, викладеним у пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для формування валових витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Водночас мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Лише в такому разі операції суб`єкта господарювання можуть вважатись вчиненими в межах господарської діяльності платника податків та лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Наведене вище узгоджується з нормами пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість господарських операцій платника податків на отримання позитивного економічного ефекту, який за загальним правилом виражається у прирості (збереженні) активів та/або їх вартості, а також створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Якщо господарська операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), вона не є вчиненою в межах господарської діяльності, а тому її наслідки не можуть відображатись в податковому обліку.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

З огляду на те, що собівартість реалізованої продукції включає прямі витрати, пов`язані із заготівлею деревини його розпилом до обумовлених розмірів (величин), сушіння, митне оформлення, траспортування тощо, а також ту обставину, що кінцевий термін поставки товару згідно укладених договорів не настав, позивач вказує на неможливість визначення розміру реальних витрат на виготовлення та постачання замовнику «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.». Крім того, оскільки отримані кошти від нерезидента як оплата за товар, що буде поставлений в майбутньому «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.», передана за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги безпосередньому виробнику товару, відтак до складу загального оподатковуваного доходу відноситись не може.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеним договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

В контексті наведеного, колегія суддів зауважує, що відповідачем не враховані надані для перевірки додатки до договорів (контрактів), укладених з нерезидентом «NЕХВЕRG ІМРЕХ L.Р.», про збільшення термінів (строків) постачання продукції, договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 19.04.2018, договору поставки продукції, яка буде поставлена в майбутньому, від 11.01.2018, а також не враховано, що позивач як ФОП не припинив своєї діяльності, а продовжує виконувати взяті на себе за раніше укладеними договорами зобов`язання та здійсює постачання товару.

Також виснувані в акті перевірки контролюючого органу порушення ФОП ОСОБА_2 . стали підставою для визначення податкових зобов`язань з військового збору та єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Слід зазначити, що основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст.77 КАС України ). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч.1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління...».

Відповідно до статті 86 пункту 86.10 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника. При проведенні перевірки контролюючий орган зобов`язаний визначити достовірну суму доходів і витрат, а також податкових зобов`язань платника податку, а у випадку, якщо які-небудь витрати не враховуються, то про такі факти необхідно зазначити в акті перевірки із відповідним посиланням на норми податкового законодавства.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.03.2013 №395 (далі - Порядок), акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Пункт 1.5 Порядку визначає, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно із пунктом 1.7 Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Розділом ІІ Порядку передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акту письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В порушення наведених норм в акті перевірки №113/09-13-13-05/ від 07.02.2018 не відображено конкретних порушень, які б містили систематичний виклад заявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства, не містить посилання на будь-які відомості первинних документів позивача, які б обґрунтовували висновки контролюючого органу. Результати документальної перевірки, що оформлені в акті без групування за окремими видами податків і зборів у розрізі податкових періодів, без чіткого викладення змісту порушення з посиланням на конкретні пункти і статті, без зазначення періоду діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено порушення, без зазначення первинних документів, якими підтверджується наявність факту порушення, унеможливлює встановлення судом порушень у розрізі податків, періодів та конкретних контрагентів.

Натомість, позивачем на вимогу конролюючого органу було надано первинні документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , звернені до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.02.2019, № від 28.002.2019, № від 28.02.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 28.02.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом одоходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.02.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ст. 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В розумінні ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до квитанцій №ПН788565 від 06 березня 2019 року та №1-335К від 20 березня 2019 року (т.1 а.с.4) позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір на загальну суму 10438,35 грн та відповідно до квитанції МР_АВ170796JAR_8315905 від 01 липня 2019 року та квитанції МР_АВ130573 KNI_ від 09 серпня 2019 року за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі №300/497/19 - в сумі 17229,86 рн (т.1 а.с. 210, 238).

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір, розмір якого є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору в сумі 27668, 21 грн, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвоката Захарчука Василя Васильовича задовольнити, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі №300/497/19 скасувати.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 28.02.2019, № від 28.002.2019, № від 28.02.2019.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 28.02.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом одоходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.02.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 27668 (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 21 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 18.10.2019.