Справа № 826/7026/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/7026/15

адміністративне провадження №К/9901/26730/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року (колегія у складі суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі № 826/7026/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» (далі - позивач або Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якої є Головне управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач або податковий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств та за платежем податок на додану вартість, визнати протиправними дії вчинені під час перевірки та оформлення акта, визнати протиправними дії відповідача, що виразились у внесенні до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту з податку на додану вартість, зобов`язати відповідача поновити показники податкової звітності, зобов`язати відповідача вилучити з АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів інформацію про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, зобов`язати відповідача відновити дані податкової звітності позивача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що господарські операції підтверджені належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними на підставі дійсних правочинів, та зазначає, що на підставі акта перевірки відповідач незаконно вніс до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту з податку на додану вартість Товариства.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 3 серпня 2015 року в задоволені позову відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 24 травня 2016 року скасував постанову суду першої інстанції в частині вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та ухвалив в цій частині нову постанову. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 10 квітня 2015 року № та №. В решті постанову суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, податковий орган подав касаційну скаргу, в який посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач наводить доводи, аналогічні викладеним в позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Суди попередніх інстанцій встановили що, податковим органом на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток за рахунок ТОВ «ГК «Газовий Альянс» за період з 1 січня 2012 року по 21 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 26 березня 2015 року №176/1-26-50-22-07-36884163.

В акті перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 5 316 591,00 грн, та підпункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 4 686 596,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом 10 квітня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку прибуток на 5 858 245,00 грн, у тому числі за основним платежем - 4 686 596,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 171 649,00 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 7 974 886,50 грн, у тому числі за основним платежем - 5 316 591,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 568 295,50 грн.

Частинами 1, 3 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розділом 1 акта перевірки зазначено про її проведення згідно із підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, наказу в.о. начальника податкового органу від 5 березня 2015 року № 429 та постанови слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів від 22 жовтня 2014 року.

До матеріалів справи надана постанова про призначення позапланової документальної перевірки від 22 жовтня 2014 року (том 1 арк. с. 105-107).

Вказаною постановою в межах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000201 від 13 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України призначено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового законодавства Товариства за період 2012-2014 років з питань правильності формування податкового кредиту з ПДВ та податку на прибуток за рахунок ТОВ «ГК Газовий альянс», яке в свою чергу створило видимість фінансово-господарських взаємовідносин з підприємством, що має ознаки фіктивності, а саме ТОВ «Лідергаз».

В.о. начальника податкового органу наказом № 429 від 5 березня 2015 року наказав забезпечити проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства (том 1 арк. с. 108). В той же час судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку.

За приписами підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент проведення перевірки) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Однак суд апеляційної інстанції не досліджував питання відносно кого здійснювалось кримінальне провадження, в межах якого проведено перевірку, чи є відповідне судове рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили та може бути враховано як преюдиційний факт, та чи можливо прийняти податкове повідомлення-рішення, враховуючи приписи пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України.

Вказаний факт також має значення з огляду на доводи податкового органу, що за висновком експерта від 16.12.2014 № 674, підписи керівника ТОВ «ГК Газовий альянс» ОСОБА_1 в реєстраційних картах, протоколі загальних зборів, Статуті виконані іншою особою.

Окрім того, судом не перевірено доводи податкового органу щодо наявності у позивача та контрагента ліцензій на транспортування, постачання та зберігання газу.

За таких обставин, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу податкового органу, вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак таке судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинної на період розгляду судами попередніх інстанцій даної справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання норм процесуального права при розгляді справи.

Як встановлено частиною 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній редакції, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Верховний Суд вважає, що вище встановлені порушення допущені судом апеляційної інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже Суд приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог та в цій частині справу направити на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

3. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 серпня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 826/7026/15 залишити без змін.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду