Справа № 160/1052/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1052/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року (головуючий суддя - Дєєв М.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії з урахуванням положень ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарплати за 60 календарних місяців за період з 01.01.1992 р. по 30.04.1997 р., із застосуванням індивідуального коефіцієнту зарплати за цей період - 4,32657;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року з урахуванням положень ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарплати за 60 календарних місяців за період з 01.01.1992 р. по 30.04.1997 р., із застосуванням індивідуального коефіцієнту зарплати за цей період - 4,32657.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що він звернувся до Павлоградського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії з 01.10.2017 р. з урахуванням положень ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарплати за 60 календарних місяців за період з 01.01.1992 р. по 30.04.1997 р. із застосуванням індивідуального коефіцієнту зарплати за цей період - 4,32657. Проте, у перерахунку пенсії Позивачу було відмовлено та зазначено при цьому, що розрахунок пенсії проведений із застосуванням заробітної плати за даними СПОВ з 01.07.2000р. по 31.05.2008р. та за період з 01.01.1992р. по 30.04.1997р. згідно з довідкою про заробітну плату. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 3,71975. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року адміністративний позов задоволено (а.с.116-119).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що при перерахунку пенсії з 01.10.2017 р. Відповідач повинен був застосовувати заробітну плату, з якої була призначена пенсія у 2004 році і відповідно застосувати коефіцієнт даної зарплати - 4.13699, визначений при призначені пенсії, проте застосував заробітну плату з 01.07.2004 р. по 31.05.2008 р., тобто заробітну плату після призначення пенсії у 2004 році. Суд першої інстанції зазначив, що Відповідач самостійно змінив періоди страхового стажу, з яких обчислювалась заробітна плата (дохід) при призначенні і останньому перерахунку пенсії Позивача, що призвело до зменшення коефіцієнту заробітної плати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що розрахунок пенсії проведений із застосування заробітної плати за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку застрахованої особи з 01.07.2000 року о 31.05.2008 року та за період з 01.01.1992 року по 30.0.1997 року згідно довідки про заробітну плату. Розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , розрахований із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки, становить 7643,06 грн., при цьому коефіцієнт страхового стажу не змінився та становить 0,54167, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати не змінився та становив 3,71975. Відповідач зазначив, що під час проведення перерахунку пенсії по стажу та заробітній платі не передбачено збереження індивідуального коефіцієнту заробітної плати який був до проведення перерахунку.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу Відповідача, в якому, зокрема, зазначено, що законодавцем конкретно встановлені варіанти перерахунку пенсії: донарахувати страховий стаж, а заробіток не змінювати; врахувати стаж та заробіток за весь період страхового стажу після призначення пенсії. Відповідач при здійсненні перерахунків розміру пенсії у 2006 році та 2008 році змінює показник Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України та змінює показник Ск : К - коефіцієнт заробітної пати самостійно на свій розсуд всупереч вимогам закону. Застосування Відповідачем положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при здійсненні перерахунку пенсії Позивачу є протиправним, оскільки вказана норма права застосовується тільки при призначення пенсії або за бажанням пенсіонера у разі збільшення розміру зарплати, з якої була призначення пенсія і які він продовжував отримувати після призначення пенсії.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду з 10.08.2004р. та отримує пенсію за віком, яка розрахована згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV та з урахуванням вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148, Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснило перерахунок пенсії з 01.10.2017 р., нарахована пенсія 10740,00 грн.

28 грудня 2018 року Позивач звернувся до Павлоградського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії з 01.10.2017 р. з урахуванням положень ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарплати за 60 календарних місяців за період з 01.01.1992 р. по 30.04.1997 р., із застосуванням індивідуального коефіцієнту зарплати цей період -4,32657.

Відповідно до листа Пенсійного фонду про надання інформації від 11.01.2019р. зазначено, що розрахунок пенсії проведений із застосуванням заробітної плати за даними СПОВ з 01.07.2000р. по 31.05.2008р. та за період з 01.01.1992р. по 30.04.1997р. згідно з довідкою про заробітну плату. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 3,71975. Інше не передбачено чинним законодавством.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

01.10.2017 р. вступив в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2010р.

Згідно з п.43 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деякі законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з ст.7 Закону України №1058, одним із принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є диференціація розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 40 Закону України №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону України №1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться і заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Судом встановлено, що станом на день призначення пенсії на 10.08.2004 року органом, що призначає пенсію для обчислення розміру пенсії врахована зарплата Позивача з 01.01.1992 року по 30.04.1997 рік (60 календарних місяців) та з 01.07.2000 року по 30.06.2004 рік. Індивідуальний коефіцієнт зарплати становив 4.13699.

Після призначення пенсії за віком у 2004 році, Позивач продовжував працювати і згідно з положеннями ст. 42 Закону України № 1058 мав право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу.

Після призначення пенсії Позивач працював з меншим заробітком, ніж той, з якого було визначено розмір пенсії. Тому при поданні заяви про перерахунок пенсії від 16.06.2006 р. Позивач для перерахунку пенсії надав копію трудової книжки, пільгові довідки.

Оскільки Позивач продовжував працювати, то згідно з ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Позивачу було здійснено перерахунок розміру пенсії у зв`язку із донарахуванням страхового стажу, який після призначення пенсії у 2004 році збільшився та складав на момент перерахунку пенсії у 2008 році - 25 років за списком № 1(у 2004 році він складав 21 рік) та загальний стаж, який у 2004 році складав 25 років, з 2008 року став складати 54 роки 7 місяців 28 днів загального стажу (з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності праці шахтарів» щодо подвійного зарахування пільгового стажу у підземних умовах).

Відповідно до п.3 п. 4 п.7 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 10-1 від 18.05.2018 року, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії: 1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Перерахунок проводиться тим особам, які станом на 01 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбачене пунктом 3 цього Порядку, на найбільш вигідних умовах. Перерахунок пенсії проводиться на підставі заяви пенсіонера у строки, встановлені частиною четвертою статті 45 Закону.

Судом встановлено, що Відповідачем при здійснені перерахунку пенсії Позивачу було обрано метод обчислення зарплати при якому враховується зарплата, з якої призначена пенсія у 2004 році та зарплата з 01.07.2004 р. по 31.05.2008 р., після призначення пенсії, який для Позивача є найменш вигідним, оскільки зменшився коефіцієнт зарплати визначений у 2004 році при призначені пенсії - 4.13699 до 3.71975, визначений у 2017 році при перерахунку пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідно до ст.42 Закону України №1058, при перерахунку пенсії з 01.10.2017 р. Відповідач повинен був застосовувати заробітну плату, з якої була призначена пенсія у 2004 році і відповідно застосувати коефіцієнт даної зарплати 4.13699, визначений при призначені пенсії, проте, застосував заробітну плату з 01.07.2004 р. по 31.05.2008 р., тобто заробітну плату після призначення пенсії у 2004 році.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства, пенсіонеру при здійсненні перерахунку пенсії надано право обирати заробітну плату (доход), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України № 1058-ІV. Іншими словами, якщо у своїй заяві про перерахунок пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV заявник не вказував на необхідність урахування, окрім стажу, набутого ним після призначення пенсії, заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, то і орган Пенсійного фонду України не має право самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. У даному випадку Відповідач наведених положень законодавства не врахував і самостійно змінив періоди страхового стажу, з яких обчислювалась заробітна плата (дохід) при призначенні і останньому перерахунку пенсії Позивача, що призвело до зменшення коефіцієнту заробітної плати.

При здійсненні перерахунку пенсії за віком у зв`язку із збільшенням страхового стажу особи, яка після призначення пенсії продовжувала працювати, коефіцієнт заробітної плати повинен бути розрахований із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, за винятком випадків коли пенсіонер у своїй заяві виявив бажання здійснити перерахунок пенсії із заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону № 1058-ІV.

Судом встановлено, що Позивач у своїй заяві поданій до органу Пенсійного фонду України не просив здійснити йому перерахунок пенсії із заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону № 1058-ІУ, а отже, Відповідач не мав правових підстав здійснювати такий перерахунок із застосуванням правил цієї правової норми.

Враховуючи вищевикладене, дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо включення періоду страхового стажу з 01.07.2004 р. по 31.05.2008 р. до періоду, за яким обчислюється заробітна плата для перерахунку розміру пенсії, є протиправними.

Крім того, судом першої інстанції належним чином мотивовано оскаржуване судове рішення у частині способу захисту порушеного права Позивача, виходячи із чого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 травня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року №160/1052/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 16 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова