Справа № 540/1519/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1519/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року.

Ухвалою від 26.07.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 15.08.2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників (письмовому провадження), учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новокаховському відділі Головного управління Пенсійного фонду України з 01.09.2014 року, як внутрішньо переміщена особа, та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року пенсія позивачу не виплачувалась у зв`язку із скасування 17.11.2017 року довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.11.2014 року № з підстави повернення ОСОБА_1 до покинутого місця постійного проживання, про що внесені відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Підтвердженням відсутності за місцем проживання була інформація Держприкордонслужби від 09.11.2017 року та акти обстеження матеріально-побутових умов від 30.08.2017 року №214/к та від 07.09.2017 року № 236/к, відповідно до яких при перевірці фактичного місця проживання/перебування позивача, останньої не було вдома, у зв`язку з чим залишені запрошення. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії із наведених підстав та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

02.09.2019 року відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, посилаючись на наступне. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новокаховському відділі ГУ ПФУ в Херсонській області з осені 2014 року, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 20.11.2014 року № та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 21.11.2017 року до Новокаховського відділу ГУ ПФУ у Херсонській області надійшов лист УПСЗН Новокаховської міськради від 17.11.2017 року № 01-20/5682 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 20.11.2014 року № на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов від 07.09.2017 року № 236/к та від 30.08.2017 року № 214/к, а також інформації Держприкордонслужби від 09.11.2017 року про повернення позивача до покинутого місця проживання. 29.10.2018 року позивач звернулась до Новокаховського відділу обслуговування громадян із заявою про поновлення пенсії за фактичним місцем проживання згідно із довідкою про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи від 29.10.2018 року № . Комісією при виконкомі Новокаховської міської ради винесено рішення поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дати звернення - з 29.10.2018 року. Підстави для виплати пенсії позивачу за період з 01.12.2017 року до 29.10.2018 року відсутні у зв`язку з залишенням нею зареєстрованого місця фактичного проживання/перебування. Відповідач також зазначив, що питання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати здійснюється комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам органу з питань соціального захисту населення. Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо перемішеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 , не маючи довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщена особа за період з 01.12.2017 року до 29.10.2018 року, не має права на соціальні виплати, в тому числі пенсійні. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи сторін, суд встановив наступне.

Відповідач у відзиві на позовні заяву також зазначив, що позивачем порушений встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, у зв`язку з тим, що пенсія не виплачувалася ОСОБА_1 з 01.12.2017 року, але до Управління остання звернулася лише 29.10.2018 року, тобто з суттєвим пропуском строків.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дана норма КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються також іншими законами України.

Натомість, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Необхідними умовами застосування наведеної норми адміністративними судами є: 1) факт нарахування сум пенсій за минулий час, що підтверджується відповідними доказами; 2) доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких є невиплата сум пенсій.

Із заявою про поновлення виплати пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року позивач звернулася до відповідача у грудні 2018 року, отримавши відмову пенсійного органу на початку січня 2019 року.

Таким чином, позивач не пропустила строк звернення до суду.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до копії пенсійного посвідчення від 08.08.2011 року Серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 06.03.2011 року та перебувала на обліку в УПРФУ в м. Донецьк.

20.11.2014 року ОСОБА_1 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції - довідка № . Місцем фактичного проживання зафіксовано: АДРЕСА_2 .

01.10.2014 року ОСОБА_1 взята на облік Новокаховським відділом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. Пенсійна справа запитана з Куйбишевського району м. Донецька заявою від 01.10.2014 року.

Відповідно до повідомлення УПСЗН Новокаховської міської ради Херсонської області від 17.11.2017 року № 01-20/5682, ОСОБА_1 скасована довідка щодо взяття на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.1.02014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" у зв`язку з поверненням до покинутого місця проживання.

Підставою скасування довідки від 20.11.2014 року № зазначено: акти обстеження матеріально-побутових умов від 30.08.2017 року № 214/к та від 07.09.2017 року № 236/к про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та інформація Держприкордонслужби від 09.11.2017 року № 01-19/1607 про повернення до покинутого місця постійного проживання.

Згідно з витягом з протоколу № 20 засідання постійно діючої комісії з питань всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання про УПСЗН Новокаховської міськради від 22.11.2017 року, вирішено припинити виплату всіх соціальних допомог ОСОБА_1 у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи та зазначено, що поновлення виплати можливе відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365.

29.10.2018 року ОСОБА_1 повторно взята на облік, як внутрішньо перемішена особа - довідка № . Зареєстроване місце: АДРЕСА_3 . Місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

29.10.2018 року ОСОБА_1 подала до Новокаховського сервісного центру ГУ ПФУ у Херсонській області заяву про поновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання.

Відповідно до витягу з протоколу № 19 засідання постійно діючої комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання від 19.11.2018 року, вирішено поновити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 з дати звернення - з 29.10.2018 року.

Протоколом призначення пенсії від 22.11.2018 року позивачу поновлено та перераховано виплату пенсії з 29.10.2018 року.

У листі від 11.12.2018 року № 750/Б-99-1 відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті пенсії, починаючи з 01.12.2017 року.

Надаючи оцінку законності відмови у виплаті позивачу пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Європейська соціальна хартія (переглянута), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01.02.2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватись" права та принципи, що закріплені у Хартії.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Отже, правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

З огляду на наведене вище, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Із матеріалів справи слідує, що припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 01.12.2017 року здійснено на підставі рішення УПСЗН від 22.11.2017 року у зв`язку зі скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи через відсутність за фактичним місцем проживання, зазначеного в протоколі комісії № 20.

Інших рішень пенсійного органу про припинення виплати пенсії, чи документів, які містять інформацію про підстави припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд відмічає, що Закон № 1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування регулюється Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365.

Посилання відповідача на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 є безпідставним, оскільки цей Порядок є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку Законом № 1058-IV.

Суд зауважує, що при застосуванні норм права, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7 КАС України).

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (див. цитату у п. 25 цього рішення).

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Водночас, як встановлено судом, припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Херсоні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 року, яке б містило зазначення підстав для припинення виплати позивачу пенсії, відповідачем не надане.

Однак, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Варто відмітити, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, суд вважає, що припинення виплати позивачу пенсії з 01.12.2017 року є протиправним, оскільки вказана відповідачем підстава припинення, така як "скасування довідки внутрішньо переміщеної особи" у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання, не передбачена ст. 49 Закону № 1058-IV, а посилання на підзаконні нормативні акти є безпідставним, оскільки регулювання даного питання можливе виключно нормами спеціального закону.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 805/402/18.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів наявність законних підстав для невиплати позивачу пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) пенсії за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) пенсію за віком за період з 01.12.2017 року по 29.10.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 112010204