Справа № 320/2555/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року м. Київ № 320/2555/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Колеснікової І.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

приватного акціонерного товариства "Малинове"

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося приватне акціонерне товариство "Малинове" із позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.12.2019 №, форма «В3» про відмову в отриманні суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку за листопад 2018 року в розмірі 5 893 592 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про неправомірність винесення відповідачем спірного податкового повідомлення - рішення, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість в розмірі 5 893 592 грн., на підставі п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (далі Порядок № 21). Позивачем стверджено, що ним дотримано та виконано всі вимоги й умови, встановлені Податковим кодексом України, для отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість. На думку позивача, посилання відповідача на порушення норм Порядку № 21 без будь - якого посилання на конкретний пункт, із зазначенням виключно щодо невірного відображення звітних (податкових) періодів, не може бути підставою для висновків щодо достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання на 26.06.2019 о 10:00 год.

05.06.2019 представником позивача на виконання ухвали суду надано витребувані документи та пояснення.

Відповідачем позов не визнано, 21.06.2019 через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що за результатами проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість з додатками за листопад 2018 року, а саме додатку 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)" за листопад 2018 року (від 20.12.2018 року №) в таблиці 2 "Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України" приватного акціонерного товариства "Малинове" невірно відображено звітні (податкові) періоди, у яких виникла сума від`ємного значення. Також, згідно акту перевірки, не встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2018 року, податкових накладних, зареєстрованих з порушенням терміну у ЄРПН станом на дату проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду від`ємного значення. Відтак, спірне податкове повідомлення рішення яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість в розмірі 5 893 592 грн., за порушення, передбачене п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21, винесено відповідачем правомірно та не підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів.

04.07.2019 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначеноghj відсутність у відзиві на позов конкретних заперечень та посилань на докази, які спростовували б правову позицію позивача щодо неправомірності спірного податкового повідомлення рішення, а лише процитовано висновки Акту від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520, складеного за результатами камеральної перевірки приватного акціонерного товариства "Малинове" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за листопад 2018 року (далі Акт від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520). Додатково зазначено про те, що хронологія відображення у додатку 3 до декларації від`ємного значення податку на додану вартість, заявленого до бюджетного відшкодування, починаючи зі звітного періоду та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом чи навпаки, за дотримання підприємством умов, встановлених ст. 200 ПК України, будь яким чином не впливає на право платника податку на отримання з бюджету податку на додану вартість.

17.09.2019 представником позивача подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено про безпідставність наявності негативної інформації щодо контрагентів позивача як на причину у відмові в отриманні бюджетного відшкодування.

23.09.2019 представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, аналогічні відзиву на позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 замінено відповідача на правонаступника Головне управління ДПС у Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Приватне акціонерне товариство "Малинове" () зареєстровано 11.02.1999 як юридична особа за адресою: 09623, Київська область, Рокитнянський район, село Ромашки, вулиця Покровська, будинок 22-а, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 000088, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Видами діяльності приватного акціонерного підприємства "Малинове" за КВЕД 2010 є: розведення свійської птиці (код 01.47); виробництво м`яса свійської птиці (основний) (код 10.12); надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування (код 77.31); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н.в.і.у. (код 77.39); неспеціалізована оптова торгівля (код 46.90); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20).

Відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України в порядку, встановленому ст.76, п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за листопад 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.12.2018 № з додатками).

За результатами перевірки складено Акт від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520.

Відповідно до висновків Акту від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520 контролюючим органом встановлено невірне відображення позивачем звітних (податкових) періодів, у яких виникла сума від`ємного значення, а саме: в графі 3 таблиці 2 додатка 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування" до податкової декларації за листопад 2018 року від 20.12.2018 №.

Відповідачем у вказаному Акті зазначено, що відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17 «Про внесення змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість» при заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка 3 (Д3) до декларації з податку на додану вартість доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення від найдавнішого до найновішого.

З огляду на це у графі 2 таблиці 2 додатка 3 (Д3) до декларації з податку на додану вартість рекомендується вказувати індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від`ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом. Тобто спочатку доцільно відображати "найновішу" щодо звітного періоду подання декларації з податку на додану вартість суму від`ємного значення ПДВ.

За результатами виявлених порушень та на підставі Акту від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520 Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 №, яким позивачеві відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування за період листопад 2018 року та визначено відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при отриманні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 5 893 592грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем у адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.05.2019 №21172/6/99-99-1104-02-25 податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно пункту 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, форми та порядок заповнення яких затверджено Порядком № 21 (п. 200.7 ПК України).

Суд критично ставиться до посилання відповідача на лист ДФС від 22.07.2016 №24830/7/99-99-15-03-02-17, зазначений в Акті від 17.01.2019 №204/10-36-12-02/30249520, оскільки дане роз`яснення податкового органу не є нормативним документом, дотримання якого є обов`язковою умовою для отримання бюджетного відшкодування ПДВ, а носить виключно рекомендований характер.

Крім того, листом ДФС від 11.05.2018 №2082/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, який розміщеним на офіційному сайті Верховної Ради України, що Кодексом та Порядком № 21 не визначено особливостей відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду в Додатку 2 (Д2) та Додатку 3 (Д3), а також те, що у вищезазначеному листі ДФС (№24830/7/99-99-15-03-02-17) наведено рекомендації щодо особливостей такого відображення. Тому, товариство має право самостійно визначати при заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка 3 (Д3) до податкової декларації з податку на додану вартість послідовність відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення таких сум.

Разом із цим, суд зазначає, що хронологія відображення у Додатку 3 до декларації від`ємного значення ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом чи навпаки, при дотриманні підприємством умов, встановлених статтею 200 ПК України, не впливають на право платника податку на отримання з бюджету ПДВ.

В ході розгляду справи відповідачем зазначено, що підставою для висновків, викладених в акті перевірки щодо встановлених порушень та, відповідно, винесення спірного податкового повідомлення-рішення, є податкова інформації по контрагентам позивача, а саме: ТОВ "Волантіс" (код ) за серпень 2017 року на суму ПДВ 11 145,24грн. (ряд.3, дод.3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2018 року);

ТОВ "Будстальмонтаж" (код за , ІПН 88) за листопад 2018 року на суму ПДВ 83 333,33грн. (рядок 61, додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2018 року); ТОВ "МДС ЛТД" () за листопад 2018 року на суму ПДВ 246 366,53 грн. (рядок 62, додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2018 року).

З даного приводу судом зазначає таке.

Так, в Акті від 17.01.2019 № 204/10-36-12-02/30249520 відповідач посилається на порушення позивачем порядку оформлення додатку 3 до податкової декларації за листопад 2018 року, втім, будь - яких тверджень щодо інформації про контрагентів позивача в акті не наведено.

Відповідно до пункту 2, розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок №727) акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 3, розділу ІІ №727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.4 розділу ІІ Порядку № 727).

Згідно пункту 5 розділу ІІ Порядку № 727 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відтак, суд вважає, що твердження відповідача, що не мали свого відображення в акті перевірки, є необгрунтованими та такими, що не стосуються матеріалів справи та предмету позову.

При цьому, відповідачем не доведено факту порушення позивачем Порядку № 21 чи іншого нормативно - правового акту, який спростовував би доводи позивача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного податкового - повідомлення рішення суду не надано, а доводів позивача належним чином не спростовано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом не доведено склад податкового правопорушення, покладеного в основу спірного податкового повідомлення - рішення та застосування до позивача на підставі п. 200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, за яким позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування за листопад 2018 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 5 893 592грн.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 21.02.2019 № є протиправним та таким, що прийнято всупереч вимог чинного законодавства.

Системно проаналізувавши приписи законодавство України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 20.05.2019 № позивачем сплачено судовий збір на суму 19 210, 00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 19210, 00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Малинове" (, адреса місцезнаходження: 09623, Київська область, Рокитнянський район, село Ромашки, вулиця Покровська, будинок 22-А) до Головного управління ДПС у Київській області (, адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А), - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.02.2019 № .

3. Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "Малинове" (, адреса місцезнаходження: 09623, Київська область, Рокитнянський район, село Ромашки, вулиця Покровська, будинок 22-А) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (, адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а) судовий збір у розмірі 19 210 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 18 жовтня 2019 року