Справа № 440/1499/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.Справа № 440/1499/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.07.19 року по справі № 440/1499/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-1616 від 19 березня 2019 року та №0-1616 від 20 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зерносховище та критий тік не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 226 Податкового кодексу України, адже позивач є сільськогосподарським товаровиробником та вказані будівлі використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

25 червня 2019 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №0-1616 від 19 березня 2019 року та №0-1616 від 20 березня 2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80 грн.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції, в якому просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Стверджує, що позивач не надав документів, підтверджуючих здійснення сільськогосподарської діяльності на об`єктах нерухомості, які належать позивачу на праві власності. Вважає надані позивачем довідки №880 від 17.04.2019 року та №770 від 04.04.2019 року неналежними доказами, оскільки зазначені документи містять істотні недоліки, а уточнююча довідка не містить підстав її надання, строку дії. Також, у звіті за результатами технічного обстеження приміщення відсутні відомості ким проводилось обстеження, серія та номер кваліфікаційного сертифікату виконавця, не скріплений печаткою та не містить жодного підпису, відсутній кваліфікаційний сертифікат експерта Кольба. Вказав на те, що дії податкового органу у спірних правовідносинах є правомірними, а податкові повідомлення-рішення №0-1616 від 19 березня 2019 року та №0-1616 від 20 березня 2019 року такими, що скасуванню не підлягають

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на викладені доводи, вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення №0-1616 від 19 березня 2019 року та №0-1616 від 20 березня 2019 року. Стверджує, що він є виробником сільськогосподарської продукції та займається її реалізацією, а будівлі, що належать йому на праві власності використовуються ним у сільськогосподарській діяльності. Отже, зазначені будівлі не є об`єктом оподаткування на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 липня 2010 року у справі №2-779/2010, яке набрало законної сили 23 липня 2010 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на приміщення зерносховищ літ. 2-1 площею 191,4 кв.м, літ 3-1 площею 191,4 кв.м., літ. 4-1 площею 95,7 кв.м, як окремих одиниць, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 та приміщення критого току літ 1-1 площею 883,7 кв.м. як окремої одиниці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 (а.с.15).

Згідно із витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №27436112 від 24 вересня 2010 року, №27576449 від 08 жовтня 2010 року, №27576648 від 08 жовтня 2010 року та №27576204 від 08 жовтня 2010 року ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, критого току, за адресою: АДРЕСА_2 та нежилих приміщень, зерносховищ, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16-19).

19 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1616, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальній сумі 30589,28 грн, в тому числі за 2017 рік у сумі 14139,20 грн та за 2018 рік у сумі 16450,08 грн (а.с. 13).

20 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1616, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальній сумі 6625,31 грн, в тому числі за 2017 рік у сумі 3062,40 грн та за 2018 рік у сумі 3562,91 грн (а.с. 12).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення зерносховищ та критого току, які йому належать на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 розділу ХІІ Податок на майно Податкового кодексу України (далі ПК України).

У підпункті 266.1.1 пункту 266.1, підпункті 266.2.1 пункту 266.2, підпунктах 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3, підпунктах 266.4.2, 266.4.3 пункту 266.4, пункті 266.5, підпункті 266.6.1 пункту 266.6, підпунктах 266.7.1, 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакціях закону, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує на те, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, які належать на праві власності суб`єктам права зі статусом сільськогосподарського товаровиробника, та були створені з метою безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності безвідносно до настання події фактичного використання.

Згідно з визначенням сільськогосподарський товаровиробник, наведеним у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, що діяла станом на 31 грудня 2017 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з визначенням сільськогосподарський товаровиробник, наведеним у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, що діяла станом на 31 грудня 2018 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що наведене поняття сільськогосподарський товаровиробник застосовується для цілей глави 1 Спрощена система оподаткування, обліку та звітності розділу XIV Спеціальні податкові режими Податкового кодексу України, тобто закріплене законодавцем визначення має чітко обмежену сферу застосування і, як наслідок, для інших розділів Податкового кодексу України не застосовується.

Визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке застосовується для цілей розділу ХІІ Податок на майно ПК України, Податковий кодекс України не містить.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

У зв`язку з цим, для цілей розділу ХІІ Податок на майно ПК України застосовується значення терміну сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься в чинному Законі України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років.

Так, статтею 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, критого току, за адресою: АДРЕСА_2 та нежилих приміщень, зерносховищ, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №27576449 від 08 жовтня 2010 року, №27576648 від 08 жовтня 2010 року та №27576204 від 08 жовтня 2010 року, а також рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 липня 2010 року у справі №2-779/2010.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 20-21).

Від здійснення зареєстрованого виду діяльності ФОП ОСОБА_1 отримано доходи за 2017 рік у сумі 590000,00 грн та за 2018 рік у сумі 650000,00 грн та подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік та податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік із зазначенням вказаних сум доходів та виду діяльності згідно з КВЕД (а.с. 96-101).

Крім того, матеріали справи містять довідку Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 квітня 2019 року № 770 та уточнюючу довідку цього ж Виконавчого комітету від 11 червня 2019 року № 502/02-09 (а.с. 14, 123), які також підтверджують здійснення сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції.

Доводи апеляційної скарги про наявність недоліків в довідках №880 від 17.04.2019 року та №770 від 04.04.2019 року, зокрема, не зазначено даних власника сільськогосподарської продукції, колегія суддів відхиляє, з огляду на наявну в матеріалах справи уточнюючу довідку № 502/0209 від 11.06.2019 року в якій зазначено, що довідки Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 880 від 17.04.2019 року та № 770 від 04.04.2019 року видано ОСОБА_1 , фізичній особі-підприємцю, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 23.02.1999 року Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

З приводу тверджень апелянта про відсутність підстав надання уточнюючої довідки, колегія суддів зауважує, що у зазначеній довідці № 502/0209 від 11.06.2019 року зазначено, що вона видана для надання по місцю вимоги. Як пояснив позивач, у зв`язку із наявними в у довідках №880 від 17.04.2019 року та №770 від 04.04.2019 року неточностях, ним і було отримано уточнюючу довідку. Таким чином, уточнююча довідка була видана за вимогою ОСОБА_1 для усунення недоліків у довідках №880 від 17.04.2019 року та №770 від 04.04.2019 року, на які і посилається відповідач.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про не підтвердження здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції через наявні недоліки у довідках №880 від 17.04.2019 року та №770 від 04.04.2019 року.

Таким чином, позивачем подані належні докази здійснення сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції та одержання доходів від такої діяльності.

Оскільки позивач у 2017 та 2018 роках займався виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції (культур), то він, як фізична особа, підпадає під визначення сільськогосподарський товаровиробник.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів.

Згідно з розділом 1 Будівлі підрозділу 12 Будівлі нежитлові групи 127 Будівлі нежитлові інші класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства ДК БС 018-2000 до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а саме : підклас 1271.1 Будівлі для тваринництва, підклас 1271.2 Будівлі для птахівництва, підклас 1271.3 Будівлі для зберігання зерна, підклас 1271.4 Будівлі силосні та сінажні, підклас 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, підклас 1271.6 Будівлі тепличного господарства, підклас 1271.7 Будівлі рибного господарства, підклас 1271.8 Будівлі підприємств лісництва та звідництва, підклас 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Враховуючи наведені положення, цільовим призначенням зерносховища та критого току є безпосереднє використання у сільськогосподарській діяльності.

На зерносховища та критий тік, які знаходяться у власності позивача, позивач має технічні паспорти (а.с.26- 41) та звіти за результатами технічного обстеження приміщення, складені ФОП ОСОБА_2 (а.с. 114-122).

Обставини використання зерносховищ та критого току у сільськогосподарській діяльності позивач підтверджує довідкою Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17 квітня 2019 року № 880 та уточнюючою довідкою цього ж Виконавчого комітету від 11 червня 2019 року № 502/02-09 (а.с. 25, 123).

Доводи апелянта про те, що у звіті за результатами технічного обстеження приміщення, відсутні відомості ким проводилось обстеження, серія та номер кваліфікаційного сертифікату виконавця, не скріплений печаткою та не містить жодного підпису, відсутній кваліфікаційний сертифікат експерта Кольба, колегія суддів вважає такими, що спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Так, до технічних звітів додано кваліфікаційний сертифікат серія АЕ НОМЕР_3 від 28.08.2012 року атестаційної архітектурно-будівельної комісії, відповідно до якого експерт ОСОБА_3 здійснює роботи з технічного обстеження будівель і споруд, зареєстрований в реєстрі атестованих осіб від 28.08.2012 року № 633. Крім того, в технічних звітах наявні підписи ФОП ОСОБА_2 , головного інженеру проекту ОСОБА_4 .П. Яцини, експерту В.М.Кольби, наявні печатки (а.с.42-58).

При цьому, факти протилежної технічної характеристики зерносховища та критого току як призначених виключно для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та незадіяння цих об`єктів у сільськогосподарській діяльності позивача матеріали спарви не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для цілей розділу ХІІ Податок на майно Податкового кодексу України позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення зерносховищ та критого току, які йому належать на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 30.01.2019 року, поданої ФГ ОСОБА_5 , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною №1 від 30.01.2019 року, у реєстрації якої було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФГ ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року по справі № 440/1499/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.10.2019 року