Справа № 280/4424/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Справа № 280/4424/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2;

зобов`язати відповідача негайно, після проголошення судового рішення, сплатити позивачу заборгованість з пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за весь період призупинення пенсії з 01.02.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який був пенсіонером органів внутрішніх справ та отримував пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер та після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії чоловіка, проте отримала відмову, у зв`язку з тим, що пенсія ОСОБА_2 з 01.02.2017 не нараховувалась. Позивач зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, або повідомлення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з обов`язковим зазначенням підстав для відмови. Зазначає, що відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. За таких обставин, позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок виплатити їй заборгованість пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що відповідно до положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що дружині виплачується недоотримана у зв`язку зі смертю пенсіонера пенсія, яка підлягала виплаті пенсіонеру. За період з 01.02.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2 за померлим ОСОБА_2 не обліковується жодних сум пенсії, оскільки нарахування пенсії припинено з 01.02.2017. Відповідач зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає можливість здійснення нарахування та перерахунку пенсії лише пенсіонерові, а після смерті особа знімається з пенсійного обліку та перестає бути пенсіонером. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

23.12.2014 ОСОБА_2 видано довідку № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до якої ОСОБА_2 перемістився до АДРЕСА_1 з міста Докучаєвськ Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

10.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про виплати їй недоотриманої пенсії її чоловіка ОСОБА_2 .

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 24.07.2019 №1630/К-9 позивача повідомлено про те, що усі нараховані ОСОБА_2 суми пенсії виплачені Головним управлінням у повному обсязі до 31.01.2017 включно. За період з 01.02.2017 пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась у зв`язку із скасуванням управлінням соціального захисту населення його довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У зв`язку із чим позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати недоодержаної пенсії померлого чоловіка.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зазначає, що саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Суд зазначає, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду адміністративної справи станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті чоловіка позивачки) за ОСОБА_2 не обліковувалось нарахованих але не виплачених сум пенсії, оскільки з 01.02.2017 нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 припинена.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 пенсія за період з 01.02.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2 не нараховувалась до виплати за рішенням органу Пенсійного фонду, то відповідно така пенсія не може бути нарахована та виплачена позивачу, оскільки позивач не є особою, яка має право на одержання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо твердження позивача про те, що її чоловіку було протиправно припинено нарахування та виплату пенсії, а відтак наявні підстави для її виплати ОСОБА_1 , як недоотриманої, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.4 ст.24 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав була участь такої особи у соціальних та трудових відносинах.

За таких обставин, у разі якщо ОСОБА_2 вважав, що порушено його право на отримання пенсійних виплат, то відповідно мав право на захист порушеного права в судовому порядку, проте, доказів звернення до Пенсійного фонду України та/або суду з питання невиплати пенсії з 01.02.2017 до суду не надано.

В свою чергу, позивач не є тією особою, який має право на отримання пенсії, а відтак не є тією особою яка має право на оскарження дій Пенсійного фонду щодо не проведення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 не проводилось нарахування пенсії з 01.02.2017, то кошти, які не були нараховані померлій особі на день смерті, не є недоотриманою пенсією.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова