Справа № 810/1189/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/1189/18

адміністративне провадження №К/9901/28415/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 810/1189/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної фіскальної служби України (далі -ДФС) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2018.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 у задоволенні клопотань ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання оригіналу квитанції про оплату судового збору, а також заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших обґрунтованих причин для такого поновлення або доказів своєчасного звернення до суду із апеляційною скаргою. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 15.05.2018 подано в червні 2019, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження. При цьому, вперше подану ДФС апеляційну скаргу було повернуто ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 у зв`язку з неподанням належним чином оформленого документу, що підтверджує повноваження представника. У подальшому, починаючи з моменту отримання копії ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги, Відповідачем не вчинялося жодних дій, спрямованих на апеляційне оскарження судового рішення, адже подання апеляційної скарги вдруге в червні 2019 не свідчить про здійснення контролюючим органом дій з метою оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що відповідно до р. 2 Порядку організації роботи органів доходів і зборів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України від 12.10.2015 № 778 (далі - Порядок №778), супроводження зазначеної справи покладається на юридичне управління Головного управління ДФС у Київській області. Під час інвентаризації судових справ у Єдиному Державному реєстрі судових рішень було виявлено повний текст рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 в адміністративній справі №810/1189/18.

Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що неналежна організація роботи відповідача не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції ДФС подало клопотання, в якому просило продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, посилаючись на обмежене фінансування. В той же час, пояснень та доказів щодо причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків та у відкритті апеляційного провадження, суд виходив з того, що скаржнику було надано достатній час на наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, але апелянтом обґрунтованих причин щодо неможливості усунення недоліків надано не було, як і не долучено документ про сплату судового збору.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки відсутність у ДФС можливості сплатити судовий збір є об`єктивною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та дає підстави для його поновлення. Зазначає що, ДФС України не є розпорядником коштів і для сплати судового збору вона зобов`язана звертатися до Держказначейства. Разом з тим відповідач наполягав, що ним вчинялися всі необхідні дії, спрямовані на забезпечення сплати судового збору. Зазначає, що право на судовий захист входить до переліку тих прав, що захищаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Звертає увагу, що ухвалу апеляційного суду не було оскаржено вчасно, оскільки відповідно до Порядку № 778, супроводження зазначеної справи покладається на юридичне управління Головного управління ДФС у Київській області. Висновки апеляційного суду щодо не направлення скаржником у встановлений судом строк заяви про поновлення строку апеляційного оскарження жодним чином не спростовуються.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. В даному випадку підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало саме те, що скаржник у строк, визначений судом, не подав саме заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим доводи скаржника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження є безпідставними. Доводів про те, що на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подавалась така заява, касаційна скарга не містить.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки скаржником не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із повідомленням інших (поважних) підстав для поновлення такого строку.

Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб та відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України, у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 810/1189/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх ,

Судді Верховного Суду