Справа № 240/5377/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5377/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (повне рішення складено 15 березня 2019 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач 16.11.2018 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 № 00-1941-1304, яким до позивача застосовано пеню за порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами і доповненнями) у сумі 13852,82 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 № 00-1942-1304, яким до позивача застосовано пеню за порушення статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (із змінами і доповненнями), пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 № 207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" у сумі 1530,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 08.08.2018 №00-1941-1304 та №00-1942-1304.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1409,60 грн судового збору та 2000 грн витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що наказ про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки №1433 від 17.07.2018, який судом не скасовано, разом із повідомленням № 601/6/06-30-13-04 від 17.07.2018 були надіслані на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 17.07.2018, а тому, керуючись п. 42.2 ст. 42 ПК України, є всі законні підстави вважати їх належним чином врученими. Також вказано підстави застосування пені за порушення вимог валютного законодавства.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

08.10.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату в режимі відеоконференції у зв`язку із зайнятістю представників відповідача у розгляді іншої судової справи.

Проте, суд зазначає, що наведені представником відповідача обставини не є підставою для відкладення розгляду справи, при цьому суд враховує, що в матеріалах справи достатньо доказів для повного дослідження обставин справи та прийняття законного рішення у справі без участі сторін в порядку письмового провадження, а тому клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду справи задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

21.08.2013 між Baltim-Tex GmbH та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про поставку останнім дров (граб, ясен, дуб).

08.01.2014 між Baltim-Tex GmbH та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано договір про поставку дров.

До угод № 1 від 21.08.2013 та 08.01.2014 між сторонами було укладено додаткову угоду від 11.01.2016, зі змісту якої встановлено, що по угоді від 08.01.2014 перед позивачем по справі існує заборгованість в сумі 500 євро, у зв`язку з чим сторони домовились про погашення вказаної заборгованості шляхом проведення зарахування заборгованості Baltim-Tex GmbH перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на суму 500,00 євро за рахунок контракту № 1 від 21.08.2013.

07.09.2018 позивач звернувся до АТ "Райффайзен Банк Авваль" з листом про погашення заборгованості по контракту від 08.01.2014 шляхом зарахування 500,00 євро в рахунок оплати по контракту № 1 від 21.08.2013.

Зі змісту акту звірки за договором від 21.08.2013 встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 виставлено рахунки Baltim-Tex GmbH для оплати товару по контракту на суму 3083,43 євро. Водночас перерахованою сумою по контракту вказано 3583,43 євро. Тобто переплата по контракту на користь Baltim-Tex GmbH становить 500 євро.

Згідно з актом звірки за договором від 08.01.2014 позивачем виставлено суму до сплати 6599,96 євро, тоді як Baltim-Tex GmbH було сплачено на рахунок 6099,96 грн.

На підтвердження факту виконання умов договору та законності додаткової угоди до контрактів від 21.08.2013 та 08.01.2014 позивачем надано відповідь від 09.04.2015 №5 на запит Бердичівської ОДПІ від 24.03.2015. До листа долучено графік відгрузки та отримання коштів. Зі змісту листа встановлено, що на підставі договорів: №1 від 21.08.2013 та №1 від 08.01.2014 фірмі "Baltim-Тех GmbH" було відгружено товару на суму 8353,18 євро, а оплата коштів була в сумі 8353,19 євро. З "Віо Trade EU", в особі директора Спірідоненко Андрія було заключено договір відгрузка товару. В результаті покупець отримував якісний товар і завчасно, а продавець отримував оплату даного товару завчасно, згідно чинного валютного законодавства.

20.07.2016 листом №6905/10/06-03-14-034 Бердичівська ОДПІ повідомила позивачу, що листом АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 07.04.2016 за №145-2-0-00/670 повідомлено про факт порушення ФОН ОСОБА_1 вимог чинного валютного законодавства при виконанні експортного контракту від 08.01.2016 № 1. З метою спростування вказаної інформації контролюючий орган просив надати копії: експортного контракту від 08.01.2014 № 1; митних декларацій по виконанню експортного контракту від 11.12.2015 № 1; свіфтів та меморіальних ордерів (доручень) на перерахування валютних коштів (або їх повернення) при виконанні експортного контракту від 08.01.2014 № 1; інших документів, що підтверджують виконання експортного контракту від 08.01.2014 № 1.

27.07.2016 листом №1 позивач направив на адресу контролюючого органу документи на підтвердження реальності здійсненої операції.

Листом від 18.10.2017 відповідач вказує на наявність повідомлення АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 06.03.2015 про виявлення факту порушення валютного законодавства по виконанню зовнішньоекономічних контрактів від 08.01.2014 та від 22.09.2014 №1 та також просить на підтвердження законності розрахунків надати документи.

Відповіддю на запит 03.11.2017 позивач направив ГУ ДФС у Житомирській області необхідні документи.

26.07.2018 за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт № 879/06-30-13-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем: ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами і доповненнями), а саме - при виконанні експортного контракту від 08.01.2014 №1, укладеного з нерезидентом Baltim-Tex GmbH (Німеччина), за МД від 11.12.2015 №101050000/2015/004118 валютні кошти в сумі 499,99 евро надійшли 09.12.2015 (кількість прострочених днів - 294); за МД від 11.12.2015 №101050000/2015/004647 валютні кошти в сумі 499,99 євро станом на 31.12.2017 не надійшли (кількість прострочених днів - 661). Статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (із змінами і доповненнями), пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 №207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами", а саме - неподання декларацій про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.04.2015, станом на 01.07.2015, станом на 01.10.2015, станом на 01.04.2016, станом на 01.07.2016, станом на 01.10.2016, станом на 01.01.2017, станом на 01.04.2017, станом на 01.07.2017, станом на 01.10.2017 за наявності дебіторської заборгованості по експортному контракту від 08.01.2014 №1 на кожну звітну дату.

На підставі акту перевірки складено податкові повідомлення-рішення від 08.08.218:

- № 00-1942-1304, яким до позивача застосовано пеню за порушення статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (із змінами і доповненнями), пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 № 207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" у сумі 1530,00 грн;

- № 00-1941-1304, яким до позивача застосовано пеню за порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами і доповненнями) у сумі 13852,82 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.08.2018, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що на валютний рахунок позивача надійшло від "Baltim-Тех GmbH" 8353,19 євро за поставлений товар за контрактами від 21.08.2013 та 08.01.2014, що не свідчить про порушення валютного законодавства. Факт порушення термінів, передбачених Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", не обґрунтовано, у зв`язку з чим нарахування санкцій з підстав обліку моменту порушення з дня зарахування виручки саме на поточний, а не на розподільний рахунок відбулось протиправно.

Крім того суд зазначив, що факт неповідомлення позивача у встановленому порядку про проведення перевірки дозволяє визнати наслідки такої перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень - протиправними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4. пункт 19-1.1. статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Згідно із підпунктом 19-1.1.34. пункту 19-1.1. статті 19-1 ПК України контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положенням статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" №185/94-ВР від 23.09.1994 (далі - Закон №185/94) визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 ПК України).

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Про обґрунтованість такого висновку також свідчить підпункт 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, який встановлює, що платник податків має бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10 статті 86 ПК України).

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Отже, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі №804/8855/14.

Таким чином, у випадку протиправності дій щодо проведення перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача проводилась з 18.07.2018 по 19.07.2018.

При цьому, копія наказу від 17.07.2018 № 1433 та повідомлення від 17.07.2018 № 601/06-30-13-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 направлено платнику 17.07.2018 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено платнику 19.07.2018, тобто під час проведення такої перевірки, у зв`язку з чим, визнання незаконними дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятими за результатами такої перевірки податковими повідомленнями-рішеннями.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Сушко О.О.