Справа № 460/2710/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
15 жовтня 2019 року м. Рівне№460/2710/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., після одержання позовної заяви
до Головного управління Державної податкової служби в Київській області , Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області
про визнання дій та рішень незаконними, протиправними,-
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби в Київській області, Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області, у якій просить суд:
- визнати дії державного посадових осіб Головного Управління Державної податкової в Київській області в частині винесення вимог про примусову сплату боргу по єдиному внеску на державне соціальне страхування №ф-2878-53 від 7.02.2019 ; 11.05.2019 та направлення їх на примусове виконання ДВС незаконними і протиправними та скасувати їх;
- визнати дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булавчик Ніною Володимирівною по винесенню 1 серпня 2019 року нею постанови про арешт всього належного позивачу майна, а 12 серпня 2019 року про арешт всіх коштів протиправними, незаконними і скасувати їх.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України, після одержання позовної заяви суддя, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
З матеріалів позовної заяви суд з`ясував, що приводом звернення позивача до суду з даним позовом слугувало винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 01.08.2019 у межах виконавчого провадження ВП № 59692117 з примусового виконання вимоги № ф-2878-53 від 11.05.2019, а також винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 12.08.2019 у межах виконавчого провадження ВП № 59571171 з примусового виконання вимоги № ф-2878-53 від 07.02.2019. Стверджуючи, що про такі дії позивачу стало відомо після отримання відповідного СМС-повідомлення на його номер мобільного телефону, позивач додав до позовної заяви заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, у якій просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк звернення до суду.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби врегульовані статтею 287 КАС України, відповідно до частини першої якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною другої цієї ж норми КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
У цій нормі КАС України містяться терміни «дізналася» та «повинна була дізнатися», що дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення права можна було отримати раніше.
У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що 04.10.2019 він особисто прибув до відповідача і з`ясував, що з невідомих причин в постановах вказано, що він проживає в АДРЕСА_1 . Зазначає, що у його власності є квартира АДРЕСА_2 за цією ж адресою, однак там він поживав з 22.07.2010 по 09.02.2015 і саме за цією адресою був взятий на облік, а з 09.02.2015 він зареєстрований і проживає у м. Остріг Рівненської області, проте жодних листів та повідомлень по даному факту не отримував. Стверджує, що про оспорювані дії державного виконавця йому стало відомо після отримання 03.10.2019 СМС-повідомлення на номер мобільного телефона про те, що на його рахунок у банку накладено арешт Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області.
Проаналізувавши наведене суд відхиляє вказані доводи позивача та зазначає, що при визначенні початку строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
У постанові від 03.04.2019 у справі № 9901/896/18 (провадження № 11-33заі19) Великою Палатою Верховного Суду висловлено, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Враховуючи те, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які унеможливили обізнаність щодо стану його рахунків у банках після винесення спірних постанов, на які позивачу надходить пенсія (щомісячні регулярні платежі), суд не розцінює наведені позивачем обставини об`єктивними перешкодами для обізнаності позивача щодо стану власних майнових справ, відтак вони не є поважними причинами пропуску встановленого строку звернення до суду.
Відповідно до положень частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Щодо дотримання позивачем інших вимог статей 160, 161, 172 КАС України, суддею з`ясовано наступне.
Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Крім того, відповідно до частини сьомої статті 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.
За приписами статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
При цьому, вимоги щодо допустимості доказів встановлені, зокрема частиною першою статті 74 КАС України, відповідно до якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частиною другою статті 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Крім того, згідно з частиною четвертою статті 94 КАС України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 94 КАС України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Разом з тим, згідно з вимогами пункту 5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «Підпис».
При цьому, суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1 вказаного Стандарту, його вимоги поширюються на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності, зокрема, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності.
Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї документи, суд встановив, що позивачем всупереч вимог частини другої статті 94, частини четвертої статті 161 КАС України до позовної заяви додані незавірені у встановленому порядку копії документів (окрім довідки від 04.10.2019 № 277 та виписки по картковому рахунку, які подані в оригіналі), що виключає можливість використання їх як доказів у справі. Крім того, не додано оригіналів або копій оспорюваних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 № Ф-2878-53 У та від 11.05.2019 № Ф-2878-53 У, постанов державного виконавця про арешт майна боржника від 01.08.2019 у межах виконавчого провадження № 59692117 та про арешт коштів боржника від 12.08.2019 у межах виконавчого провадження № 59571171, як і не заявлено клопотання про їх витребування.
Також, відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».
За правилами частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн згідно зі статтею 7 Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік».
Розміри ставок судового збору визначені частиною другою статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір».
Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 768,40 грн); а за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилами частини третьої статті 6 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Суд з`ясував, що за змістом позовної заяви позивач фактично просить суд:
1 - визнати дії посадових осіб Головного Управління Державної податкової служби в Київській області в частині винесення вимог про примусову сплату боргу по єдиному внеску на державне соціальне страхування №ф-2878-53 від 7.02.2019 ; 11.05.2019 та направлення їх на примусове виконання ДВС протиправними;
2 - скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 № Ф-2878-53 У на суму 2457,18 грн;
3 - скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-2878-53 У на суму 2457,18 грн;
4 - визнати протиправними дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булавчик Ніни Володимирівни по винесенню 1 серпня 2019 року постанови про арешт всього належного позивачу майна та скасувати постанову про арешт майна боржника від 01.08.2019 у межах виконавчого провадження № 59692117;
5 - визнати протиправними дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булавчик Ніни Володимирівни по винесенню 12 серпня 2019 року постанови про арешт коштів позивача та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 12.08.2019 у межах виконавчого провадження № 59571171.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 у справі № 826/4741/17 зазначив, що відповідно до сталої судової практики, звернення до суду з вимогами про скасування рішення відповідача-суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими, а оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, які спонукають до вчинення певних дій, не пов`язаних зі сплатою коштів, є немайновими вимогами.
Отже, позовна заява містить три вимоги немайнового характеру (1, 4, 5), за які позивачу слід було сплатити судовий збір у загальній сумі 2305,20 грн (768,40 грн х 3), а також за позовні вимоги майнового характеру за спірними вимогами про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 5508,36 грн слід сплати судовий збір у розмірі 768,40 грн (не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Отже, за подання до суду позовної заяви з заявленими позовними вимогами позивачу слід було сплатити судовий збір у загальній сумі 3073,60 грн.
Згідно з доданою до позовної заяви квитанцією № 39 від 09.10.2019 позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн, відповідна сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України 10.10.2019.
Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, чим порушено частину третю статті 161 КАС України.
За таких обставин суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України.
Відповідно до частини першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Отже, позовну заяву слід залишити без руху.
Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, письмових доказів, засвідчених у встановленому порядку, а також документа про доплату судового збору у розмірі 2305,20 грн.
Керуючись статтею 169 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Київській області , Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Київської області про визнання дій та рішень незаконними, протиправними залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Нор У.М.