Справа № 826/15639/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Файдюка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» (далі - Позивач, ТОВ «ФК Магнат») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не доведено факту ненадання Позивачем контролюючому органу документів при здійсненні податкового контролю та, як наслідок, відсутність підстав для накладення штрафу на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Позивачем було проведено розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування у двох примірниках розрахункового документа, що підтверджує виконання такої операції, а відтак притягнення останнього до відповідальності за вказане порушення є обґрунтованим.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Магнат» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що запит щодо надання копій документів повинен був направлятися на адресу ТОВ «ФК Магнат», а не на адресу відділення суб`єкта господарювання, а матеріали справи не містять доказів ненадання запитуваних документів. Крім того, наголошує на необізнаності Апелянта із предметом спору, адже останнім викладено обґрунтування правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, яке у межах даної справи не оскаржується.

У судовому засіданні представник Відповідача просив задовольнити вимоги апеляційної скарги з викладених у ній доводів та підстав.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2018 року працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено фактичну перевірку Запорізького відділення №1 ТОВ «ФК Магнат» за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 87В, з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства при проведенні валютно-обмінних операцій.

У ході перевірки податковим органом було встановлено:

- проведення розрахункової операції - купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій та роздрукування відповідного розрахункового документа (п. 2, 4 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- ненадання у повному обсязі посадовим особам контролюючого органу, який проводить перевірку, документів, що належать до предмету перевірки (ст. 85 Податкового кодексу України).

Результати перевірки зафіксовані в акті від 27.04.2018 року №0226/08/01/14/39307260.

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 15.05.2018 року прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким Позивачу за порушення ст. 85 ПК України визначено до сплати штрафні санкції на суму 510,00 грн. (а.с. 9). Даний індивідуальний акт за результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 10.08.2018 року №26259/6/99-99-11-03-01-25 був залишений без змін (а.с. 11-13).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 20, 75, 85 Податкового кодексу України, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність належних і допустимих доказів вчинення Позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена п. 121.1 ст. 121 ПК України.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Згідно п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

За правилами п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому, приписами п. 85.6 ст. 85 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що доказом ненадання платником податків або його уповноваженою особою запитуваних посадовою особою контролюючого органу у ході перевірки документів є складений у довільній формі акт, що засвідчує факт відмови, за правилами, визначеними п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України.

Приписи п. 121.1 ст. 121 ПК України визначають, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві не надано відповідного акта, яким зафіксований факт ненадання ТОВ «ФК Магнат» відповідних документів, що обумовлює необґрунтованість та безпідставність застосування контролюючим органом штрафних санкцій, визначених оскаржуваним повідомленням-рішенням форми «С» від 15.05.2018 року №.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів п. 85.6 ст. 85 ПК України (яка з 2015 року змін не зазнавала) висловлена й Верховним Судом у постанові від 14.05.2019 року у справі № 813/110/15.

Колегією суддів відхиляються всі наведені ГУ ДФС у м. Києві в апеляційній скарзі доводи з огляду на те, викладені у ній аргументи стосуються правомірності, на переконання контролюючого органу, податкового повідомлення-рішення від 15.05.2018 року №, яке не є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Файдюк

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 16» жовтня 2019 року.