Справа № 761/38106/19
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/599/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мальцева Д.О.,

при секретарі - Чугаєвій І.В.,

за участі:

позивач ОСОБА_1

представника відповідача - Уткіна М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київські міський державній адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київські міський державній адміністрації) (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 1938 від 16 вересня 2019року. Позовна заява обґрунтована тим, що постановою відповідача № 1938 від 16.09.2019р., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.152 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП), пунктів 13.3.1, 20.1.1 «Правил благоустрою міста Києва» затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051, у вигляді штрафу в розмірі 1 360,00 грн. Позивач не погоджується із постановою і вважає, що вона підлягає скасуванню, так як не вчиняв вказане адміністративне правопорушення. Крім цього, вважає, що транспортний засіб не є об`єктом благоустрою, а тому не має бути отриманий торговий патент.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав викладених у письмовому відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 61 Конституції України визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що 19.08.2019 року головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Генсицьким В.П. складено протокол № 363 в якому зазначено, що позивачем самостійно зайнято території об`єкту благоустрою, а саме розміщено на території автівку д.н.з НОМЕР_1 для виготовлення гарячих напоїв, чим порушено вимоги ст.152 КУПАП.

Як вбачається, протокол підписаний позивачем. Крім того, позивач надав письмові пояснення. У поясненнях позивач зазначає, що свою вину не визнав та не вважає себе винним. Також позивача повідомлено про дату, час та місце засідання відповідача з розгляду адміністративного матеріалу.

16 вересня 2019 року відповідач на підставі зазначеного адміністративного матеріалу виніс постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП України та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Водночас з матеріалів справи не вбачається, що саме позивач розміщав або був відповідальний за розміщення цієї автівки на території об`єкту благоустрою. При цьому, судом встановлено, що позивачем було укладено договір доручення з фізичною особою підприємцем від 19.04.2019року. відповідно до п. 1 якого позивач зобов`язується протягом дії цього договору здійснювати приготування та реалізацію безалкогольних напоїв населенню, з використанням обладнання належного довірителю на праві власності чи праві користування та розміщеного (встановленого) на транспортних засобах (автомобілях) довірителя, які належать йому на праві власності чи праві користування.

Хоча позивач не зазначав вказану підставу для звернення до суду з позовом, проте суд вважає за можливе вийти за межі заявлених вимог на підставі ч.2 ст.9 КАС України.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» (RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема щодо самовільного зайняття позивачем території об`єкту благоустрою, шляхом розміщення автомобіля.

Крім того, відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, як таке чітко визначено статтею 280 КУпАП.

Водночас, відповідності до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Разом з тим, в рішенні від 31.07.2008 р. по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст..152 КУПАП не підтверджується наданими суду доказами.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що відповідачем не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, натомість наявні в матеріалах справи докази підтверджують позицію позивача. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київські міський державній адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 1938 від 16 вересня 2019року Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київські міський державній адміністрації) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя