Справа № 438/875/19
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/875/19
Провадження № 2-а/438/16/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 жовтня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Слиша А.Т.

за участю секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, поліцейського СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Яроша М.О. про незаконні (неправомірні) дії поліцейського СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Яроша ОСОБА_2 . при притягненні до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

22 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, поліцейського СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Яроша М.О., у якому просить винесену постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019 за ч. 1 ст. 121; ч. 2 ст. 122 КУпАП про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн 00 коп. визнати неправомірною та скасувати її, а також визнати неправомірними дії СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області Яроша М.О. при винесенні вказаної постанови. В обґрунтування позову зазначено, що 15.07. 2019 о 13 год 15 хв в м. Бориславі на вул. Шкільній його зупинив працівник поліції ОСОБА_3 , сказав, що позивач розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом та на автомобілі розбите лобове скло. Проте позивач не розмовляв по телефону, на його вимогу працівник поліції не показав відео чи фото як доказ правопорушення. Позивач у позовній заяві зазначив, що наявність тріщин на вітровому склі згідно з нормами ПДР не забороняє експлуатацію автомобіля. Під час винесення постанови службовою особою не дотримано вимог ст. 268, 276, 280 КУпАП, не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що позивач вчинив будь-яке правопорушення. Розгляд справи відбувся без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень та доказів. Фактично не було розгляду справи, так як не досліджувались докази, не допитувались свідки, не роз`яснювали позивачу його права, не дали можливість заявити клопотання, надати письмові пояснення. Тому постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 01.08.2019 позовну заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 13 вересня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням положень ст.286 КАС України. Також відповідачам було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву і докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

У судове засідання сторони не прибули. Від позивача надійшла заява від 10.10.2019, у якій він просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач поліцейський СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Ярош М.О. та представник відповідача Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області двічі не прибули у судове засіданні, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП).

Судом встановлено, що відповідач - поліцейський СР ПП Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області Ярош М.О. виніс постанову серії ДПО18 № 098720 від 15.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121; ч. 2 ст. 122 КУпАП. З тексту постанови вбачається, що 15 липня 2019 року о 13 год.15 хв. в м.Бориславі по вул.Шкільній водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Citroen Jumper, НОМЕР_1 , в якого пошкоджене вітрове скло та розмовляв по телефону, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121; ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019, вимоги ст.280 КУпАП відповідачем не були виконані.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Перелік технічних несправностей, у випадку настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів, визначено у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 р. Зокрема, відповідно до підпунктів а, в пункту 31.4.7 ПДР України: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

Проте, «пошкодження вітрового скла», як про це вказано працівником поліції у оскаржуваній постанові, без вказівок на інші відомості (вид пошкодження (сколи, тріщини чи ін.), розмір, місце розташування такого пошкодження, обмеження у зв`язку з цим оглядовості з місця водія, відвернення уваги водія, погіршення прозорості скла тощо, що може спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху) саме по собі не свідчить про порушення позивачем вимог законодавства, зокрема, щодо керування ним транспортним засобом за наявності несправностей чи невідповідностей вимогам, що забороняють експлуатацію транспортного засобу. Вказане виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Інші докази, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, суду не надані.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд позбавлений можливості встановити факт користування позивачем мобільним телефоном під час керування транспортним засобом з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження відповідача, та оскільки відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження працівником поліції за дотриманням правил дорожнього руху, зокрема, щодо користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, повинне бути зафіксоване у встановленому законом порядку. Однак, відповідач на підтвердження такого порушення позивачем не надав жодного доказу (відео- фотозапису події, даних щодо наявності свідків тощо), та у тексті оскаржуваної постанови відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок відповідача (працівника поліції) про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач обставин, на які посилається позивач, не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав.

З наведеного вбачається відсутність об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до змісту положень КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування всіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення, виявлення причин, що спричинили його вчинення, а застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП, та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Таким чином, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019 відповідач - поліцейський СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Ярош М.О. не дотримався вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування відповідачем (уповноваженим працівником поліції) обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Під час розгляду адміністративної справи стороною відповідача не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, а також враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь (ст.62 Конституції України), суд дійшов висновку, що позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

КАС України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ. Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладені вище приписи процесуального законодавства, суд у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача- СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області Яроша М.О. при винесенні оскаржуваної постанови відмовляє, як у не належному способі захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах. В іншій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення та неправильне встановлення фактичних обставин справи у постанові, відсутності будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача, які б підтверджували порушення позивачем правил дорожнього руху, вважає, що постанова серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019 прийнята відповідачем не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити з урахуванням положень ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову поліцейського СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області Яроша М.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

У задоволенні позову у частині визнання неправомірними дій СР ПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області Яроша М.О. при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 098720 від 15.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі подання апеляційної скарги - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя А.Т.Слиш