Справа № 686/9347/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9347/19

Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 серія НК №346413 в зв`язку із відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 18.06.2019 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суду першої інстанції було надано докази по справі про адміністративне правопорушення, які були проігноровані. Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам статтей 294-296 КАС України, оскільки не містить обґрунтування щодо прийнятого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що отримавши вимогу УПП в Хмельницькій області, 19.03.2019 директору ДП "Хмельницький облавтодор" було направлено лист з проханням виділити 84 тн. асфальтобетонної суміші для проведення аварійного ремонту покриття в кількості 700 км.м на а/д "Хмельницький-Віньківці-Дашківці" (від 0+400 км до 2+400 км). Вважає, що за відсутності належного фінансування відсутня вина, а тому особу не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що вказана дорога є територіальною та не відноситься до доріг загальнодержавного значення.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відносно ОСОБА_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 020 грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 25.03.2019, будучи посадовою особою, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, гранична глибина якої перевищує допустиму, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху України.

Позивач вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 (далі ДСТУ 3587-97) «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Згідно з пп. 3.1.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно.

Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І-ІІІ категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти інших категорій і груп (пп.3.1.2 п.3.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97).

Відповідно до частини першої статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що дія (бездіяльність) передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП є правопорушенням із формальним складом, де достатньо лише дії (бездіяльності) позивача, тобто не вжиття заходів спрямованих на ліквідацію вже утворених вибоїн, ям незалежно від того чи настали певні наслідки.

За приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною першою статті 140 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено з матеріалів справи, що були надані суду першої інстанції (а.с. 8-9) та містяться у відзиві відповідача на адміністративний позов (а.с. 29-38), позивач з 12.06.2018 ознайомлений з посадовою інструкцією та є начальником філії "Хмельницький райавтодор" і відповідно до п. 2.1. Посадової інструкції безпосередньо та через апарат управління здійснює поточне керівництво філією та згідно, зокрема, пунктів 2.9., 3.10. зобов`язаний організовувати своєчасне і повне виконання замовлень по ремонту та утриманню доріг та відповідає за організацію забезпечення безпеки руху на автомобільних дорогах в межах доведених планів та виділеного фінансування.

Зазначені цілі та предмет діяльності філії відображені також в Положенні філії "Хмельницький райавтодор" дочірнього підприєства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (а.с. 53-55).

Також, 12 лютого 2018 року між Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області (Замовником) та "Хмельницьким облавтодором" ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» (Виконавцем) укладено договір №10 про експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області. Відповідно до п.1.4. вказаного договору Виконавець приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Замовника, у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про дорожній рух".

Відповідно до п. 1.5 вказано договору на період дії договору та протягом гарантійного періоду, Виконавець відповідно до Закону України "Про дорожній рух" та норм Глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки дорожнього руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в тому числі моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху якщо дорожньо-транспортна пригода виникла з причин незадовільного експлуатаційного утримання, під час дії Договору.

Згідно з пунктами 1.6, 1.7 договору послуги виконуються Виконавцем згідно щомісячних планів-завдань та кошторисної документації, складеної на основі Актів-Дефектів затверджених Замовником в межах ціни цього договору. Крім того, Замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи (послуги) в тому числі: на мережі автомобільних доріг з ліквідації ямковості, наслідків стихійного лиха та аварійні роботи.

З приводу тверджень позивача про відсутність у філії «Хмельницький райавтодор" обов`язку ліквідації вибоїн на спірній ділянці дороги Т-23-05 з посиланням на те, що вказана дорога є територіальною та не відноситься до доріг загальнодержавного значення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Ділянки вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що суміщаються з автомобільними дорогами державного значення, належать до Єдиної транспортної системи України і не підлягають приватизації. Питання виробничої діяльності комунальних служб на них, пов`язані із закриттям або обмеженням руху, погоджуються з органом державного управління автомобільними дорогами загального користування та відповідними державними органами з безпеки дорожнього руху.

Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що та частина автомобільних доріг загальнодержавного значення, яка суміщається з вулицями міст, знаходиться у віданні відповідних органів місцевого самоврядування, і саме вони несуть обов`язок щодо утримання та ремонту цих ділянок доріг.

Відповідно з додатком 3 "Межі обслуговування автомобільних доріг державного значення Хмельницької області", автодорогу Т-23-05 Хмельницький-Віньківці-Дашківці (км+-км+, 0+000-6+370) обслуговує Філія «Хмельницький райавтодор" (а.с.45).

Таким чином, позивач на виконання покладених завдань і обов`язків уповноважений здійснювати контроль за експлуатаційним станом автодоріг, що знаходяться на обслуговуванні філії та вживати заходи для відновлення безпечних умов руху автотранспорту в межах фінансування.

Слід також зазначити, що 25 березня 2019 року о 10 год. 45 хв. інспектором ВБДР УПП в Хмельницькій області Воробей П.П. у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі автодороги Т-23-05 Хмельницький-Віньківці-Дашківці (а.с. 42).

За результатами обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.03.2019 встановлено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам пп.3.1 ДСТУ 3587-97, оскільки покриття проїзної частини має вибоїну довжиною 1,95 м, шириною 1,5 м та глибиною 0,08 м. Визнано ділянку такою, що є аварійно-небезпечною для дорожнього руху.

В акті обстеження також зафіксовано, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки (дороги (вулиці) покладено на філію «Хмельницький райавтодор".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що спірна ділянка є територіальною та не відноситься до доріг загальнодержавного значення не звільняє позивача від обов`язків, покладених на філію «Хмельницький райавтодор" його Статутом, зазначена дорога є частиною дороги загальнодержавного значення.

Доводи апеляційної скарги, що за відсутності належного фінансування відсутня вина, а тому особу не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач, як посадова особа, начальник несе відповідальність за результатами діяльності Філії та на виконання вимоги УПП в Хмельницькій області лише направив директору ДП "Хмельницький облавтодор" лист з проханням виділити 84 тн. асфальтобетонної суміші та надати дозвіл на виготовлення 6 шт. кілометрових знаків км від 1 до км 6. Жодних обстежень та розрахунків, Актів-Дефектів (пункти 1.6, 1.7договіру №10 про експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області) щодо ліквідації ямковості позивачем здійснено не було, що свічить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 140 КУпАП.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема зображеннями обстежуваної ділянки (а.с. 63-64); актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.03.2019, який здійснювався в присутності свідків.

Однак, рішення суду першої інстанції не містить обґрунтованих доводів чи спростувань наданих відповідачем доказів по справі.

Відповідно до вимог ст. 296 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.