Справа № 520/8501/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 жовтня 2019 р. № 520/8501/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (м. Харків, майдан Свободи,5, Держпром, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати неправомірними дії Слобожанського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення з червня 2019 року виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Слобожанське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Харкова відновити виплату призначеної за віком пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заборгованості яка виникла з червня 2019 року на її рахунок у АТ Ощадбанк; допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.2 ст. 371 КАС України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно припинив виплату пенсії з червня 2019 року з підстав не визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою від 13.09.2019 у справі відкрито провадження та ухвалою суду від 16.10.2019 замінено відповідача по справі на ГУПФУ в Харківській області.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що позивач самостійно відмовився від статусу внутрішньо переміщеної особи, а оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діючим законодавством не було визначено порядку нарахування пенсії таким особам, то управління правомірно зупинило виплату пенсії.

Позивачка є громадянкою України та має право на пенсію, про що свідчать копія паспорту та пенсійного посвідчення (а.с. 6-7,9).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради від 21.06.2018 № 320 за заявою позивачки від 20.06.2018 року скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО № від 04.11.2014 року та внесено про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.10)

Судом встановлено, що з 20.06.2018 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7)

Як зазначає у позові позивач, з червня 2019 року відповідач припинив виплату пенсії з підстав, не передбачених ст.49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною першою статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року (далі - Закон № 1706-VII).

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.

Частинами першою та другою статті 4 Закону №1706-УІІ визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Нормами статті 5 Закону № 1706-УІІ передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Зазначеній нормі Закону № 1706-УІІ кореспондуються з положеннями пункту 2 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (далі - Порядок №365).

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджує факт внутрішнього переміщення особи та засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи, її видача передбачена Законом №1706-VII, який встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Суд зазначає, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, не звужуючи обсяг конституційних прав та свобод особи, та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

З пояснень відповідача слідує, що підставою для виплати пенсій особам, які відмовились від довідки внутрішньо переміщеної особи, є ч.1 ст.12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, зокрема, скасування довідки та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Підставою для поновлення та виплати пенсії на підконтрольній українській владі території може бути рішення про відмову відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у видачі довідки про взяття на облік ВПО.

Таким чином, відповідач фактично зводить механізм виплати пенсії до поєднання права на пенсію з реєстрацією пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради від 21.06.2018 р. №320, яким скасовано дію довідки про взяття на облік позивачки як внутрішньо переміщеної особи та внесення про це зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Отже, підставою для припинення виплати позивачки з червня 2019 р. пенсії слугувала інформація про відмову від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Суд зазначає, що відповідно до положень Закону №1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

У частині першій статті 49 Закону №1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду, відповідно до якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера;4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Даний перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Водночас, Законом №1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як відмова від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачці з червня 2019 р. здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, а відтак право позивачки на отримання пенсії порушено відповідачем, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання неправомірними дії Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення з червня 2019 року виплати призначеної за віком пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області відновити виплату призначеної за віком пенсії з урахуванням заборгованості, яка виникла з червня 2019 року, на рахунок у АТ "Ощадбанк".

Щодо негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно п.1 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно положень п.1 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Отже, негайному виконанню підлягають рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для звернення рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів абз.2 ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення з червня 2019 року виплати, призначеної за віком пенсії, ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити виплату, призначеної за віком пенсії, ОСОБА_1 з урахуванням заборгованості, яка виникла з червня 2019 року, на рахунок у АТ "Ощадбанк".

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.