Справа № 330/1581/19 (2-а/330/26/2019)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 330/1581/19 (2-а/330/26/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Ковширіна Сергія Олександровича на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2019 р. (суддя Гусарова В.В.) в адміністративній справі №330/1581/19 (2-а/330/26/2019) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Ковширіна Сергія Олександровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1314730 від 10 липня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності події правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 10 липня 2019 року о 17 годині 27 хвилин він, керуючи транспортним засобом R 420, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони міста Одеси в крайній лівій смузі при вільній правій смузі, яка є смугою гальмування і передбачає поворот транспортних засобів праворуч. Позивач був зупинений відповідачем - інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом, поліції Ковширіним С. О., який виніс спірну постанову за відсутності законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2019 р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, відмовивши у задоволенні позову. Скаржник вказує на наявність доказу порушення позивачем Правил дорожнього руху - відеозапису, який було досліджено судом першої інстанції, встановлено факт порушення, однак спірну постанову скасовано безпідставно. Суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, який щодо позивача не складався. Також, однією з підстав скасування постанови судом в оскароженому рішенні зазначено нероз`яснення позивачу порядку оскарження постанови та правових наслідків невиконання адміністративного стягнення, що спростовується змістом постанови, яка виготовлена на бланку, затвердженому наказом МВС України Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395, (Додаток 5).

У судовому засіданні позивач заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, пояснивши, що Правил дорожнього руху він не порушував, рухався на транспортному засобі відповідно до встановлених дорожних знаків.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибув.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом спірної постанови, 10 липня 2019 р. о 17 годині 27 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом К420 АР5533АО зі сторони міста Одеси, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій (від. реє. НОМЕР_2 ), чим порушив п. 11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями позивач порушив вимоги п.11.5 ПДР. Проте, в супереч вимогам ст. 283 КУпАП в оскарженій постанові були відсутні: вказівка на технічний пристрій, яким здійснювалась відеофіксація ( присутня вказівка « від.рєс. DМ3998» не дає можливості ідентифікувати пристрій); правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок її оскарження; роз`яснення порядку добровільного та примусового виконання постанови. Також, судом першої інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення було винесено однією і тою ж особою, при цьому, згідно матеріалів позову, постанова була складена після складання протоколу протягом невеликого відрізку часу. Клопотання позивача щодо розгляду адміністративної справи за місцем мешкання позивача було відхилено, при цьому вагомих аргументів незадоволення клопотання, відповідач не зазначив. Тобто, до винесення рішення по адміністративному протоколу, позивачу, як ймовірному правопорушнику не була надана можливість ознайомитись з усіма матеріалами адміністративної справи, він був позбавлений можливості користуватися допомогою фахівця у галузі права.

Таким чином, обставина скоєння позивачем адміністративного проступку, яке полягає у порушенні Правил дорожнього руху, судом першої інстанції встановлена за результатами дослідження відеозапису з відеореєстратора. Позивач рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив, погодившись, тим самим, як з його резолютивною, так і мотивувальною частинами.

Щодо висновків суду першої інстанції про невідповідність змісту спірної постанови вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Цією статтею передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів, дослідивши зміст спірної постанови, встановила, що остання за формою та змістом відповідає вимогам статті 283 КУпАП, складається із 9 пунктів, до яких внесена інформація, у тому числі, про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, роз`яснення наслідків несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, порядку примусового виконання постанови органами ДВС та інш. (а.с.13).

Крім того, в якості підстави скасування спірної постанови судом першої інстанції що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення були винесені однією і тією ж особою, при цьому, згідно матеріалів позову, постанова була складена після складання протоколу протягом невеликого відрізку часу.

Колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутній протокол, на який, як на доказ послався суд першої інстанції.

Також, суд першої інстанції вважав, що відповідач безпідставно відхилив клопотання позивача щодо розгляду адміністративної справи за місцем його мешкання.

Колегія суддів зазначає, що з 08 серпня 2015 р. набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 також внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов`язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнано неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки остання винесена відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію", Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність втисновків суду обставинам справи або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Ковширіна Сергія Олександровича задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2019 р. в адміністративній справі №330/1581/19(2-а/330/26/2019) скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 жовтня 2019 року і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.В. Головко