Справа № 725/2851/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/2851/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

17 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 вересня 2019 року (ухвалене у м. Чернівці 16 вересня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Першотравневого районного суду міста Чернівці із позовом до Чернівецької митниці ДФС в якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці ДФС №3562/40800/18 від 19.04.2019 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 645 641,43 грн та адміністративну справу закрити, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби від 19.04.2019 у справі про порушення митних правил №3562/40800/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та повернуто справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволенні позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 вересня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України повністю встановлена та доведена. Незважаючи на те, що при перетині митного кордону позивачка надала паспорт громадянки Румунії, у відносинах з Україною вона продовжувала діяти як громадянка України, а отже, була зобов`язана сплатити необхідні платежі. Митна вартість транспортного засобу позивача обчислена у відповідності із Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (Методика №142/5/2092).

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.11.2017 о 02:50 на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в`їхав легковий автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , яка слідувала з України до Румунії у приватних справах.

Під час митного контролю ОСОБА_3 подала закордонний паспорт громадянки Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.06.2017 поліцією м.Сучава на ім`я « ОСОБА_4 ». Також ОСОБА_3 пред`явила паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 06.12.2016 органом 7301 на ім`я « ОСОБА_5 ». Згідно вказаних паспортів встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою.

При цьому митним органом встановлено, що 20.12.2017 ОСОБА_3 ввезла на митну територію України автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_4 , в режимі тимчасового ввезення в термін до одного року, використовуючи при цьому закордонний паспорт громадянки Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.06.2017 поліцією м.Сучава на ім`я « ОСОБА_4 ».

Тобто, маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3 використала паспортний документ Румунії № НОМЕР_2 , виданий 03.06.2017 поліцією м.Сучава на ім`я останньої.

Вказані дії позивача розцінені відповідачем як порушення митних правил адже під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України позивач надала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою у справі про порушення митних правил від 19.04.2019 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 645 641,43 грн.

Позивач не погодилась із вказаною постановою та звернулась до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 як громадянка України при ввезенні на територію України автомобіля марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_5 повинна була сплати передбачені законодавством митні платежі. Разом з тим, суд не може погоджується з розміром встановлених митних платежів, які підлягали сплаті ОСОБА_3 , адже відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці №263/24-70-19-02-09 від 05.02.2019.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч.3 ст.380 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно п.3 ч.1 ст.292 Митного кодексу України, митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно із п. 1 ст. 2 Закону України Про громадянство України, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Виходячи з викладеного та враховуючи наявність у ОСОБА_3 як паспорта громадянина України так і паспорта громадянина Румунії, постійного місця проживання на території України, колегія суддів переконана, що позивач у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, має статус громадянина-резидента та на території України має користуватись документами громадянина України.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_3 ввезла транспортний засіб «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_4 в режимі транзиту, пред`явивши митному органу паспорт громадянина Румунії, надання якого є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування. В подальшому ОСОБА_3 вивезла транспортний засіб «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 з пред`явленням митному органу паспорту громадянина України.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів вважає, що при наявності паспортів двох держав - України та Румунії, громадянка України (резидент) ОСОБА_3 свідомо подала саме паспорт гр. Румунії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов`язкових платежів були спрямовані дії позивача, а тому є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність у діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст.485 МК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З постанови про порушення митних правил вбачається, що розмір митних платежів визначений на підставі службової записки №263/24-70-19-02-09 від 05.02.2019 відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 215 213,81грн.

При цьому суд зазначає, що зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

При цьому матеріали справи не містять відомостей звернення митного органу до ОСОБА_3 щодо надання нею для огляду та дослідження транспортного засобу «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_5 , а також звернення до експертів авто товарознавців.

При цьому жодних доказів на підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів суду не надано.

Згідно пункту 7.35 Методики №142/5/2092, у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики №142/5/2092 дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

У зв`язку із викладеним колегія суддів констатує, що відповідачем не дотримано вимог Методики №142/5/2092, не надано доказів на підтвердження визначення вартості транспортного засобу з використанням Інтернет-ресурсів та включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, а звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

Оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, що використана при накладенні на позивача штрафу згідно спірної постанови, відтак, відсутні підстави вважати обґрунтованим розмір штрафних санкції, застосованих до позивача.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої. У зв`язку із чим наявні підстави для скасування спірної постанови та повернення справи про порушення митних правил на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.