Справа № 540/1578/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1578/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Морської Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), у якому просить зобов`язати відповідача сформувати подання до ГУ Державної казначейської служби України у м.Херсоні Херсонської області щодо повернення позивачу збору на загальнообовязкове держане пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в сумі 12100,00 грн.

Ухвалою від 02.08.2019 р. позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 12.08.2019 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначила, що 24.06.2019 р. між нею, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала житло, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до квитанції №0002822 від 24.06.2019 року позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1%, що становить 12100 грн. з операції придбання нерухомого майна. Позивач зазначила, що придбала житло вперше, а тому вважає, що відповідно до п.9 ст. 1 ЗУ "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" сплатила такий збір безпідставно. Відтак, 16.07.2019 р. позивач звернулася до УПФУ в Херсонській області із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 12100 грн., однак отримала відповідь про те, що до компетенції Пенсійного фонду не належить питання підтвердження факту придбавання особою житла вперше. Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернулася до суду із даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

30.08.2019 р. до суду від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ в Херсонській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Свої заперечення обґрунтовує тим, що не володіє інформацією щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували, що майно придбане вперше. Також, пенсійний орган стверджує, що громадяни які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на підставі Закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду, тому питання звільнення від сплати збору повинно було з`ясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору. Таким чином, відповідач вважає, що нотаріус Голодюк О.М. на дату укладання договору купівлі-продажу не в повній мірі виконала свої обов`язки, що презвели до матеріальних втрат позивача. Тому, пенсійний орган просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку із необґрунтованістю.

06.09.2019 р. позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи, відтак просить не приймати їх до уваги та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

24.04.2019 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1132.

Відповідно до вказаного договору, позивач придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під № АДРЕСА_1 за сумою 1210217,00 грн. АДРЕСА_2 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 При нотаріальному посвідченні Договору позивачем сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості нерухомого майна, що становить 12102,17 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.9) від 24.06.2019 р. №0002822.

16.07.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ Пенсійного фонду України в в Херсонській обалсті із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу житлового будинку в сумі 12100,00 грн., що становить 1% збору з операцій купівлі продажу нерухомого майна. Заява мотивована тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 є першим нерухомим майном, придбаним позивачем.

Листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.07.2019 р. № 506/Г-99-1 повідомлено позивача про відсутність підстав для повернення сплаченого нею збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу житлового будинку. Також, зазначено наступне: «…у разі надання юридичною або фізичною особою документів, виданих установою, до компетенції якої входить підтвердження вищезазначених фактів, органом Пенсійного фонду України приймається рішення про звільнення особи від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки, на теперішній час чинним законодавством не визначено установу (орган), яка б мала юридичні повноваження щодо підтвердження того, що громадянин (громадянка) за весь період з моменту виникнення у нього (в неї) права на вчинення правочину щодо нерухомого майна придбаває житло вперше, такі питання вирішуються лише у судовому порядку».

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 р. (справа № 819/1498/17) та 31.01.2018 р. (справа №819/1667/17).

Варто зазначити, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Як свідчать матеріали справи, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не встановлено.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Із матеріалів справи слідує, зокрема, із квитанції від 24.06.2019 р. №0002822 та не заперечується позивачем, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 12102,17 грн. сплачений ОСОБА_1 на рахунок Державного бюджету України через банк отримувача - Управління державної казначейської служби України у м.Херсоні, отримувач УК у м.Херсоні/м.Херсон/КБК, який спрямований до спеціального фонду Державного бюджету.

З огляду на наведене, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем пенсійного збору в розмірі 12102, 17 грн.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області(; вул.28 Армії, 6, м. Херсон, 73005) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Херсоні Херсонської області подання про повернення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12102,17 грн. (дванадцять тисяч сто дві) грн. 17 коп., сплаченого згідно квитанції від 24.06.2019 р. № 0002822.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; вул.28 Армії, 6, м. Херсон, 73005).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 112010200