Справа № 826/1401/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ №826/1401/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016р. позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Кадирова В.В. щодо не внесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду за договором №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях від 25.02.2015;

2) визнати протиправним та нечинним рішення Уповноваженої особи Кадирова В .В. про нікчемність договору №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 25.02.2015, укладеного між позивачем та АТ "Дельта Банк";

3) визнати протиправною бездіяльність Фонду щодо не внесення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду за договором №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях від 25.02.2015;

4) зобов`язати Уповноважену особу Кадирова В.В. включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду за договором №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях від 25.02.2015;

5) зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників для здійс-нення виплат за вкладами ПАТ "Дельта Банк" за договором №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях від 25.02.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016, залише-ною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017, від-мовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 вищевказані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2019 справу прий-нято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи запропоновано подати письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, однак такі письмові пояснення до суду не надійшли, у зв`язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2019 закрито про-вадження в адміністративній справі в частині визнати протиправним та нечинним рішення Уповноваженої особи про нікчемність договору №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях строкового банківського вкладу (депозиту) від 25.02.2015, укладеного між позивачем та АТ "Дельта Банк".

Підставою позову зазначено те, що позивач є вкладником АТ "Дельта Банк" і на нього поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів у сумі 200000 грн. за вкладом згідно з договором №2630/777/228970 строкового банківського вкладу (депозиту) від 25.02.2015. Всупереч ст.ст. 26, 27 цього Закону відповідачі не включили позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, відповідей на неодноразові звернення з цього приводу не надали.

Уповноваженою особою подано заперечення на позов, в яких просить відмовити його задоволенні з підстав нікчемності договору від 25.02.2015 №2630/777/228970, укладеного між позивачем і АТ "Дельта Банк", згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідач стверджує, що грошові кошти на рахунок позивача залучені з рахунку іншого вкладника банку ОСОБА_4 , що свідчить про "дроблення" вкладу останнього, у зв`язку з чим спірна операція з переказу коштів на рахунок позивача не передбачала фактичного переміщення реальних грошових коштів та здійснювалась за рахунок внутрішньобанківських проводок. Крім того, відповідач зазначає, що спірна операція з перерахування грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача проведена в період дії постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 про віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії проблемних та запровадження обмежень в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за резуль-татами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умови яких передба-чають поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Фонд подав заперечення на позов, в яких просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що до нього не надходили відомості про включення позивача до Загального реєстру вкладників, тому відсутні підстави для включення позивача Загального реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

25 лютого 2015р. між позивачем, від імені та за дорученням якого на підставі довіре-ності, зареєстрованої в реєстрі за №120 від 24.02.2015, діяв Нагач В.М. , укладено з АТ "Дельта Банк" договір банківського рахунку № 656 , договір банківського вкладу (депозиту) №2630/777/228970 "Найкращий від Миколая" у гривнях із сумою вкладу 200000 грн. і додаткова угода №1 до нього, копії яких наявні у справі (а.с. 15-17).

Згідно з договором №2630/777/228970 банк відкриває вкладнику вкладний (депозит-ний) рахунок № НОМЕР_2 (п. 1.6), зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу в банку в день укладання сторонами цього договору (п. 1.8).

Згідно з додатковою угодою №1 до цього договору викладено п. 1.8 у наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкри-того в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовилися, що п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються.

У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснене зараху-вання/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений".

Згідно з копією платіжного доручення від 25.02.2015 №21153752 (а.с. 71) ОСОБА_4 здійснено переказ коштів у сумі 200000 грн. з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок позивача № НОМЕР_2 , призначення платежу: "переказ коштів на депозитний рахунок згідно депозитного договору №2630/777/228970 від 25.02.2015; дод. Угода №1 від 25.02.2015".

Даний факт визнається відповідачами у своїх запереченнях.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспро-можних" та рішенням виконавчої дирекцією Фонду від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію, уповноваженою особою Фонду на здійснення тимча-сової адміністрації в Банку призначено Кадирова В.В. Тимчасова адміністрація продовжена до 02.10.2015 включно згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015 №71 та від 03.08.2015 №147.

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.10.2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені ст.ст. 37, 38, 51, частинами першою та другою ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20.02.2017 №619 строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" продовжено до 04.10.2019, а також продовжено повноваження ліквідатора Кадирова В.В. на відповідний період.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04.04.2019 №772 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" строком на один рік з 05.10.2019 до 04.10.2020 включно, на цей же строк продовжено повноваження Уповноваженої особи Кадирова В.В .

Позивач звернувся до Фонду із заявою від 12.11.2015, копія якої наявна у справі (а.с. 18), в якій просив виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом у АТ "Дельта Банк". Надав до суду копії фіскального чеку від 17.11.2015 і опису вкладення у цінний лист від 17.11.2015 про надіслання вказаної заяви відповідачу. Стверджує, що відповіді на вказану заяву він не отримав.

Відповідачі проти стверджуваних позивачем обставин і наданих ним доказів не запе-речили, доказів, які б свідчили про розгляд заяви позивача і надання відповіді, - не подали, про наявність таких доказів - суду не повідомили, у зв`язку з чим, судом встановлено, що відповідь на заяву позивача не надавалася.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаранту-вання вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (абз. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452 (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку):

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах дого-вору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківсь-кого рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було встановлено судом, позивачу на підставі договорів банківського вкладу (депозиту) №2630/777/228970 і банківського рахунку №656 відкрито у АТ "Дельта Банк" вкладний рахунок № НОМЕР_2 , на який зараховано кошти у сумі 200000 гривень.

Оскільки, передбачені Законом №4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону), який, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого на умовах договору банківського вкладу (рахунку), та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників АТ "Дельта Банк".

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інфор-мацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необ-хідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вклад-ника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Доказів того, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, Уповноваженою особою відповідно до ст. 27 Закону №4452 включено позивача до Переліку вкладників або протягом процедури ліквідації подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, відповідачі до суду не нада-ли, про наявність таких доказів - не зазначили, а судом таких фактів не встановлено.

Оцінюючи доводи і заперечення учасників справи щодо правомірності не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учас-ників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Щодо визнання нікчемним правочину відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, про що зазначається у Протоколі засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вклад-ними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015 №408, та в наказі Уповноваженої особи від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними опера-ціями" (а.с. 38-44), суд зазначає наступне.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у т.ч. дого-вори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторо-ни за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не встановили, який саме правочин є нікчемним (відкриття позивачем рахунку у банку, тобто договір банківського рахунку, чи операції з перерахування коштів на цей рахунок з рахунків інших осіб тощо), як і не встановили, які умови договору банківського рахунку чи інших договорів передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 56).

Не було аргументовано, чому платіжні операції з перерахування коштів з рахунку іншої особи чи осіб на рахунок позивача, є правочинами між банком та позивачем згідно зі ст. 202 ЦК України. Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 57).

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчем-ними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення право-чинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК Украї-ни. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Як зазначив суд в описовій частині цього рішення, додаткових письмових пояснень з урахуванням висновків Верховного Суду у даній справі чи інших доказів сторонами не надано, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що умови укладених між позивачем і АТ "Дельта Банк" правочинів (договір від 25.02.2015 банківсь-кого рахунку № 656 , договір від 25.02.2015 банківського вкладу (депозиту) №2630/777/228970 "Найкращий від Миколая" і додаткова угода №1 до нього) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Про існування таких доказів суду не повідомлено, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість для збору доказів за власною ініціативою.

Трансакція з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відповідача на нікчемність цього правочину відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452 є безпідставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У цьому контексті суд зважає на висновок Верховного Суду у постанові від 23.04.2019 у справі №822/6076/15, який зазначив, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на встановлені для АТ "Дельта Банк" обмеження постановою Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ, якою цей банк віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент здійснення трансакції з перерахування коштів та укладення договору банківського вкладу (депозиту), суд відхиляє як необґрунтовані, адже ця постанова містить банківську таємницю, а тому позивач не міг бути обізнаним про її зміст та встановлені обмеження. Невиконання ж цієї постанови банком, саме по собі, не є підставою для висновку про нікчемність правочину відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452.

Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, грошові кошти в сумі 200000 грн. на рахунок позивача зараховані до запровадження тимчасової адміністрації банку (03.03.2015), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Щодо доводів Уповноваженої особи про порушення при перерахуванні спірних коштів на рахунок позивача п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ "Дельта Банк", яким заборонено зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, то суд їх відхиляє як необґрунтовані, з огляду на те, що зміст п. 1.8 договору банківського вкладу (депозиту) від 25.02.2015 №2630/777/228970 "Найкращий від Миколая" змінено додатковою угодою №1 від 25.02.2015 до нього, згідно з якою для цілей цього Договору сторони домовились не застосовувати п. 5.11 Правил.

Таким чином, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського рахунку чи зарахування на нього коштів від іншої особи, а також передбачених ч. 3 ст. 36 і п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину.

Отже, зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених ст.ст. 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу коштів у сумі 200000 грн.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку про допущення цим відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушила право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування, тому така вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Водночас, вимога про зобов`язання Уповноваженої особи включити позивача до Зага-льного реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає вимогам Закону №4452, адже вказаний реєстр формується Фондом, а не Уповноваженою особою.

Між тим, з метою ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача та на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог до Уповноваженої особи і зобов`язання цього відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у сумі 200000 грн. відповідно до договору від 25.02.2015 №2630/777/228970.

Позовні вимоги до Фонду суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не дове-дено порушення цим відповідачем його прав та інтересів.

Так, згідно із Законом №4452 Фонд формує загальний реєстр вкладників на підставі переліку вкладників або додаткової інформації, отриманих від Уповноваженої особи. Як було встановлено судом, Уповноваженою особою не було включено позивача до Переліку вкладників та додаткова інформація стосовно позивача до Фонду не надавалася, у зв`язку з чим у Фонду були відсутні правові підстави для включення позивача до Загального реєстру.

За вказаних обставин Фондом не було допущено порушення прав та інтересів позива-ча, тому вимоги до Фонду задоволенню не підлягають.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 2756 грн. згідно з квитанцією від 26.01.2016 №5 (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як визначено у п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону №4452, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 16 Закону №4452 позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду.

З огляду на часткове задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 1378 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Фонду пропорційно розміру за-доволених позовних вимог. В решті судовий збір стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лік-відацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володими-ровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити виплату відшкодування у сумі 200000 (двісті тисяч) гривень відповідно до договору від 25.02.2015 №2630/777/228970 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях.

4. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лікві-дацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володими-рович; 01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, 38.

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

01032, м. Київ, б-р Т. Шевченка, 33-Б, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко