Справа № 826/2455/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2455/17 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Степанюка А.Г.,

Лічевецького І.О.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Колісник І.Ю.,

від відповідача: Гончаренко О.Б., Дудко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного науково-виробничого підприємства "Захід" на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 р. у справі за позовом Головного управління ПФУ в м. Києві до Державного науково-виробничого підприємства "Захід" про стягнення заборгованості у розмірі 121074, 35 грн, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Правобережне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з позовом до Державного науково-виробничого підприємства "Захід" про стягнення заборгованості у розмірі 121074,35 грн по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період вересень-грудень 2016 року на підставі відповідних розрахунків.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року у розмірі 114099,86 грн.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема тим, що ДНВП «Захід» не є правонаступником прав і обов`язків Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком 1 у розмірі 7921 грн. 06 коп. є необґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції вказаних обставин не встановив та дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Під час апеляційного розгляду справи представники відповідача підтримали доводи та вимоги викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі. Просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Разом з цим, зазначив, що вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено обставини справи із наданням їм належної правової оцінки у відповідності до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим прийнято законне та обґрунтоване рішення.

За наведених обставин, представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції Як вбачається з матеріалів справи, Державне науково-виробниче підприємство "Захід" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, буд. 38, ) станом на час виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, як платник страхових внесків.

За Державним науково-виробничим підприємством "Захід" обліковуються особи, які отримують пенсію, відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Список 1).

Згідно розрахунків Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) від 23.06.2015 року № 9778/05, від 28.09.2015 року №15541/05, від 02.10.2015 року №1767/05, від 26.11.2015 року № 19993/05, від 24.12.2005 року № 2142/05, від 03.02.2016 року № 2306/05, від 24.02.2016 року № 3917/05, від 22.03.2016 року № 5823/05, від 28.04.2016 року № 33393/08, від 09.06.2016 року № 10602/08, від 07.07.2016 року № 14950/08, від 04.08.2016 року № 1919/08, від 08.09.2016 року № 2530/08, від 08.12.2016 року № 42096/08, відповідач повинен відшкодувати суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій таким особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за серпень 2015р. - 7347,36 грн., за жовтень 2015 р. - 372,31 грн., за листопад 2015р. - 9424,18 грн., за грудень 2015р. - 8770,58 грн., за січень 2016р. - 8261,73 грн., за лютий 2016р. 12021,74 грн., березень 2016р. - 8331,40 грн., за квітень 2016р. - 7627,30 грн., за травень 2016р. - 1056,77 грн., за червень 2016р. - 487, 36 грн., за липень 2016р. - 7974,69 грн., за серпень 2016р. - 3989,48 грн., за вересень 2016р. - 4280,60 грн., за жовтень 2016 р. - 4339,09 грн., за листопад 2016р. - 4339, 09 грн., за грудень 2016р. - 7023,54 грн.

Отже, оскільки відповідачем в добровільному порядку вимогу розпорядження не виконано, Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва звернулося до суд уз позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ДНВП "Захід" не є правонаступником прав та обов`язків будь-якої юридичної особи, однак має зобов`язання після Київської лабораторії Державного оптичного інституту ім. С.І.Вавілова.

Разом з цим, судом було враховано, що позивачем направлялися на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам відповідача, у яких зазначено суми пенсій, що виплачені пенсіонерам, разом з витратами на доставку цих пенсій. При цьому, дії та рішення позивача з цього приводу відповідач не оскаржував, отже розмір сум фактичних витрат є узгодженим і обов`язковим до сплати.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано розрахунок витрат на виплату та доставку пенсій за вересень 2015 року в розмірі 6974,49 грн.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про таке.

Під час апеляційного розгляду даної справи судом встановлено, що учсниками справи визнається та обставина, що обов`язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсій, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику (відповідно до вимог розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1)

Згідно з приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Водночас, не погоджуючись з розрахунком позивача, апелянт вказує на те, що працівники які отримують пенсії по Списку 1 за рахунок ДНВП «Захід», в дійсності на ВП «Захід» не працювали, чи працювали значно менший строк. Разом з цим, відповідач наголошує на тому, що ДНВП «Захід» не є правонаступником прав і обов`язків Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова.

За наведених обставин та з урахуванням вказаних доводів апелянта, колегія суддів зазначає, що для визначення належного платника фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту "а"статті 13 Закону №1788-ХІІ та відповідно наявності у відповідача обов`язку щодо відшкодування цих витрат, необхідно з`ясувати чи є ДНВП "Захід" правонаступником підприємства, на якому визначені у розрахунках особи набули пільговий стаж.

Як вбачається з матреіалів справи, ДГВП «Захід» створене на базі Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград. (Розділ 1.1 Загальних положень Статуту ДГВП «Захід»).

Разом з цим, рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/6998/14-ц, яке набрало законної сили 19 березня 2015 року встановлено, що ДГВП «Захід» (правонаступником якого є ДНВП «Захід» відповідно до наказу Державного комітету УPCP по оборонній промисловості і машинобудуванню від 14 листопада 1991 року № 25 (п.1) було створено на матеріальній базі, тобто на базі матеріального активу (споруд, комунікацій та іншого майна, що перейшли у власність Української держави) Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова. Судами під час розгляду вказаної справи було також встановлено, що наведені обставини не можуть свідчити про правонаступництво ДНВП «Захід» прав і обов`язків Київської лабораторії.

Таким чином, судами було встановлено, що Київська лабораторія державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова не була самостійною установою чи підприємством, а мала статус організаційно-структурного підрозділу державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова (м. Ленінград).

Також, Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 826/11900/15 було встановлено, що при утворенні ГРВП «Захід» ніяких прав правонаступництва від Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград до створеного підприємства не передавалось, тому нинішнє підприємство ДНВП «Захід» не є правонаступником, оскільки воно створене тільки на базі лабораторії.

Крім того, у постанові від 09 серпня 2019 року по вказаній справі колегія суддів Верховного Суду зазначила, що оскільки правонаступництва прав і обов`язків Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова на користь ДНВП «Захід» не відбулося, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а відтак про скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.

Відповідачем, у свою чергу, жодних доказів на спростування відповідної інформації та доведення правомірності прийнятого рішення (вимоги про сплату боргу) суду не надано.

При цьому, судова колегія зауважує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, який останнім в даному випадку не виконаний.

У свою чергу, приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наведених обставин та враховуючи, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також повністю спростовуються наявними у справі доказами та доводами апелянта.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Частиною 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного науково-виробничого підприємства "Захід" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді А.Г. Степанюк

І.О. Лічевецький