Справа № 160/770/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/770/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, суддя першої інстанції Лозицька І. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області взяти на облік як пенсіонера, витребувати електронну пенсійну справу або відновити її на підставі копії пенсійної справи, перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 як шахтарю ОСОБА_1 з дати призупинення 01.08.2014, як не працюючому пенсіонеру, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з врахуванням всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, в тому числі пільгового, даних про стаж та заробітну плату, що містяться в системі персоніфікованого обліку та реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування,з підвищенням розміру пенсії за понаднормативний стаж відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням всіх індексацій відповідно до ст.. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що до липня 2014 року ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 , отримував пенсію за віком за списком №1 як шахтар.

У зв`язку з проведенням в Донецькій області антитерористичної операції, ОСОБА_1 виїхав на тимчасове місце проживання до Ізраїлю. Виплату пенсії ому призупинено з 01.08.2014.

07.04.2017 позивач звернувся через свого представника до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення

йому пенсії за віком, надавши всі відповідні документи для призначення пенсії та заявою про взяття на облік та здійснення запиту його електронної справи, однак, відповідачем було відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті пенсії за віком з посиланням на те, що представником позивача не було надано документів підтверджуючих постійне місце проживання (реєстрації) в Україні, для призначення та виплати пенсії, як того передбачає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядок надання документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 208/3268/17, визнано протиправним та скасовано рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 3 від 24.04.2017 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від 07.04.2017 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року, прийнятим на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018, у поновленні виплати пенсії за віком відмовлено з підстав не підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України та надання неналежно оформлених документів. (а. с. 17)

Не погодившись з відмовою управління у перерахунку пенсії викладеною у рішенні №4414 від 20.10.2018, представник позивача звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області взяти ОСОБА_1 на облік як пенсіонера, перерахувати йому розмір пенсії та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, як шахтарю, з дати призупинення - 01.08.2014 року, як не працюючому пенсіонеру, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з урахуванням всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, в тому числі пільгового, даних про стаж та заробітну плату, що містяться в системі персоніфікованого обліку та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з підвищенням розміру пенсії за понаднормативний стаж, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням всіх індексацій, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 року, відповідно до пенсійної реформи України.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт неможливості подачі позовної заяви до суду в шестимісячний строк з об`єктивних підстав.

У Головному Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на обліку як пенсіонер ОСОБА_1 не перебував та не має зареєстрованого місця проживання на території Дніпропетровської області.

Документи, передбачені пунктом 2.22 Порядку № 22-1, щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України в м. Кам`янське, ОСОБА_1 до управління не надав.

Тобто, позивачем подано заяву не за місцем перебування на обліку та недотримано порядок звернення до органу Пенсійного фонду України, визначеного чинним законодавством.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є громадянином України, до липня 2014 року проживав в АДРЕСА_1 . Відповідно до пенсійного посвідчення отримував пенсію за віком. Надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 208/3268/17, визнано протиправним та скасовано рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 3 від 24.04.2017 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 07.04.2017 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року, прийнятим на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018, у поновленні виплати пенсії за віком відмовлено з підстав не підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України та надання неналежно оформлених документів. (а. с. 17)

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У рішенні від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 Конституційним Судом України було встановлено, що громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання до інших держав, мають рівні права з іншими громадянами України на пенсійне забезпечення. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

В свою чергу, в абз.1 п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

У відповідності до абз.1 п.2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.12 Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове місце проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

При цьому, п.1.5 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, кожний громадянин України, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав і, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а також не може залежати від його місця проживання чи останнього місця реєстрації в Україні.

Отже, позивач, хоч і проживає за кордоном, однак є громадянином України, а тому має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України і пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до змісту Рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у поновленні пенсії № 4414 від 20 жовтня 2018 року, підставами для відмови у поновленні виплати пенсії зазначено, що за документами, наданими для поновлення пенсії, не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1 ; до заяви про поновлення пенсії для завірення не надано оригінали документів. (а. с. 17)

Проте, відповідно до матеріалів справи на зворотньому боці заяви про призначення/перерахунок пенсії від 07.04.2017 року міститься відмітка спеціаліста Пенсійного органу про те, що до заяви додано: нотаріально засвідчені копії довіреності, паспорта для виїду за кордон, паспорта громадянина України, пенсійного посвідчення; нотаріально засвідчена копія картки платника податків; копія трудової книжки та оригінал трудової книжки для завіряння.(а. с. 18)

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року про відмову в поновленні пенсії позивачу .

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про поновлення пенсії позивача з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії, оскільки питання розміру виплати пенсії належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому, у разі незгоди з діями відповідача щодо розміру пенсії, наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації, позивач не позбавлені права звернутися за захистом своїх прав до суду.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання належних позивачам виплат при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем.

Стосовно вимоги представника позивача щодо відновлення виплати пенсії з 01.08.2014, колегія суддів зазначає наступне.

Наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після припинення виплати пенсії та не відновлення її виплати, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

За приписами частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент звернення до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент звернення до органу УПФ із заявою про поновлення виплати пенсії) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент звернення до суду) встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частина 3 цієї статті передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення ст. 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що із заявою про відновлення виплати пенсії представник позивача звернувся 07.04.2017 року, отже позов підлягає задоволенню від дати звернення до органу ПФУ - з 07.04.2017, а вимоги за період з 01.08.2014 по 06.04.2017 слід залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на норми статті 46 Закону № 1058, частиною 2 якої визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки вказані правові норми регулюють порядок отримання пенсійних виплат, що були нараховані, проте не виплачені з вини державного органу. В даній справі предметом спору є відновлення виплати пенсії, пенсія позивачеві у вищевказаний період не нараховувалася.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи наведені правові норми, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору, що документально підтверджено та становить 768,40 грн., а пропорційно до частини задоволених позовних вимог складають 384,20 грн. та підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4414 від 20.10.2018 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 квітня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 по 06.04.2017 залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 384,20 грн.

Постанова набирає законної сили з 10.10.2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко