Справа № 420/4861/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4861/19
18 жовтня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця, скасування запису щодо державної реєстрації,
Ухвалою судді Завальнюка І.В. від 20.08.2019 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження по справі № 420/4861/19 за її позовом до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця, скасування запису щодо державної реєстрації.
Постановою 5ААС від 10.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року скасовано; справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
17.10.2019 вищезазначена справа № 420/4861/19 повернулась до ООАС після апеляційного розгляду та передана раніше визначеному автоматичним розподілом судді Завальнюку І.В.
Вивчивши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку, що не може брати участі в розгляді даної справи та підлягає самовідводу.
Так, відмовляючи у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця, скасування запису щодо державної реєстрації, суддя виходив із того, що спір про відміну державної реєстрації є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки).
Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.
При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору. Вважаючи за необхідне заповнити цю прогалину закону, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 по справі № 813/6286/15 дійшла висновку, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності, тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства, яку суддя Завальнюк І.В. врахував при вирішенні питання щодо відкриття провадження по цій справі.
Однак судом апеляційної інстанції зазначено про помилковість застосування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2019 року по справі №813/6286/15, оскільки спір у вказаних справах виник з підстав та стосується обставин, які не є тотожними із спором у цій справі.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду, як це передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відмінність підстав, за яких виник спір між ОСОБА_1 із відповідачем та між сторонами по справі № 813/6286/15 на думку судді в даному випадку значення не має, оскільки не впливає за зміст спору, який є подібним та за висновком ВС є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності, тому повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.
Вищезазначені обставини обумовили висновок суду та постановлення відповідного процесуального рішення щодо неналежності даного спору до юрисдикції адміністративного суду.
Згідно з п.4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Згідно з ч.1 ст.40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що в учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Аналогічна теза міститься в п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23), який передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Вищеозначені факти обумовлюють необхідність головуючим суддею усунути ймовірну недовіру до суду, забезпечивши в очах розумного спостерігача впевненість у відсутності невідповідного упередження або впливу на суд.
Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлення суддею ОСОБА_2 В. під час вирішення питання про відкриття провадження по справі № 420/4861/19 неналежність цього спору до юрисдикції адміністративного суду, головуючий суддя Завальнюк І.В. вважає необхідним, в силу ст.39 КАС України, заявити собі самовідвід до відкриття провадження по справі № 420/4861/19.
Згідно з ч.1 ст.41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39, 40, 41 КАС України, суд
Заявити та задовольнити самовідвід головуючого судді Завальнюка І.В. до відкриття провадження у справі № 420/4861/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації фізичної особи-підприємця, скасування запису щодо державної реєстрації.
Матеріали адміністративної справи № 420/4861/19 передати для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк