Справа № 420/3120/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Одеса справа № 420/3120/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення під час служби у поліції місячного грошового забезпечення в сумі 6864,49 (шість тисяч шістдесят чотири гривни сорок дев`ять копійок), нарахованої та виплаченої згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року по адміністративній справі № 815/2223/18 за серпень 2016 року в окрему графу з зазначенням усіх складових грошового забезпечення (посадовий оклад - 2500,00грн., оклад за спеціальне звання - 2000,00 грн., надбавка за стаж служби в поліції - 2025,00 грн., доплата за службу в нічний час - 208,81 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 250,00 грн.); зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області включити в довідку про розмір грошового забезпечення під час служби у поліції та усі подальші довідки місячного грошового забезпечення в сумі 6864,49 (шість тисяч шістдесят чотири гривни сорок дев`ять копійок) нарахованої та виплаченої згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року по адміністративній справі № 815/2223/18 за серпень 2016 року в окрему графу з зазначенням усіх складових грошового забезпечення (посадовий оклад -2500,00грн., оклад за спеціальне звання - 2000,00 грн., надбавка за стаж служби в поліції - 2025,00 грн., доплата за службу в нічний час - 208,81 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 250,00 грн.) відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/2223/18 від 09.08.2018 року зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення згідно з п.4 Положення про Дошку пошани Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Наказом МВС України №1167 від 10.10.2003 року в розмірі 6864,49 грн. Отже 22.04.2019 року позивачем отримано довідку №14/359 від 10.04.2019 року про розмір грошового забезпечення під час служби в поліції в період з грудня 2015 року по вересень 2017 року з урахуванням сум індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення згідно рішення по справі №815/2223/18, нарахованої та виплаченої йому у лютому 2019 року. Разом з тим, у довідці є графа «Нараховано та виплачено грошове забезпечення згідно рішення по справі №815/2223/18» та зазначено, що сума 6864,49 грн. нарахована та виплачена позивачу у лютому 2019 року. При цьому, 19.04.2019 року позивач листом звернувся до відповідача, яким просив включити в довідку про розмір грошового забезпечення під час служби у поліції місячного забезпечення вищезазначеної суми відповідно до п.4 Положення про Дошку пошани МВС України за серпень 2016 року в окрему графу із зазначенням складових грошового забезпечення. Однак листом УФЗБО ГУНП в Одеській області від 08.05.2019 року №14/Л-239 позивачу відмовлено в внесенні місячного грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення з зазначенням складових грошового забезпечення в період проходження служби в поліції за серпень 2016 року. На думку позивача така бездіяльність відповідача є протиправною, в зв`язку з чим позивач в подальшому не зможе звернутися з вимогою до відповідача про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах Національної поліції України відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», а тому позивач звернувся до суду.

Головне управління Національної поліції в Одеській області не погоджуючись із заявленими вимогами позивача надало до суду відзив на адміністративний позов та заперечення, які обґрунтовані тим, що із позовної заяви не можливо встановити, які правові наслідки безпосередньо для позивача породжує оскаржувана бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та яким чином вона впливає на його обов`язки або буде впливати. Позивач не довів, на чому ґрунтуються його вимоги в розрізі порушених прав спірним рішенням, та яким чином порушуються його конституційні права та інтереси, а також право на захист «судом, встановленим законом». Крім того на запити ОСОБА_1 надавалися довідки про його грошове забезпечення, де відображалося нараховане грошове забезпечення за рішенням суду у справі №815/2223/18з датою його виплати, що в свою чергу жодним чином не порушує права і не породжує будь-яких правових наслідків для позивача.

Також представник відповідача зазначив, що посилання позивача в позовній заяві на те, що не зазначивши в колонці довідки за 2016 рік виплату яка відбулася в 2019 році позбавляє його права в подальшому зверненню з вимогою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в поліції, є хибним у зв`язку з тим, що ніхто не позбавляє позивача права звернутися з вимогою про компенсацію втрати частини доходів, та відновити свої права в разі їх порушення.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою від 27.09.2019 року відмовлено в клопотанні представника відповідача про у закритті провадження у справі.

Представник позивача та відповідача до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином та своєчасно, від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУПН в Одеській області №1483 о/с від 18 вересня 2017 року майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення згідно з п.4 Положення про Дошку пошани Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Наказом МВС України №1167 від 10 жовтня 2003 року «Про затвердження Положення про Дошку пошани Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 6864,49 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 49 копійок) грн. (а.с. 137-144).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням наведеної норми КАС України суд зазначає, що вищенаведені обставини встановлені Одеським окружним адміністративним судом в рішенні від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18, яке набрало законної сили 22.11.2018 року.

06.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №815/2223/18 (а.с. 150).

28.02.2019 року відповідачем було виконано судове рішення по справі №815/2223/18 від 09.08.2018 року та перераховано на картковий рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» грошові кошти в розмірі 6761,53 грн.(а.с. 151).

21.03.2019 року з метою отримання інформації та довідки щодо відображення суми місячного грошового забезпечення в розмірі 6864,49 грн. нарахованої та сплаченої за вищенаведеним рішенням суду, позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації (а.с. 152).

22.04.2019 року Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області листом №14/33/зі позивачу надано довідку №14/359 від 10.04.2019 року про розмір його грошового забезпечення під час служби в поліції в період з грудня 2015 року по вересень 2017 року з урахуванням сум індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/2223/18, нарахованої та виплаченої у лютому 2019 року (а.с. 153-155).

19.04.2019 року позивачем надіслано на адресу відповідача звернення в якому він просив включити нараховане та виплачене 28.02.2019 року йому місячне грошове забезпечення згідно рішення від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18 до довідки про розмір грошового забезпечення з зазначенням складових грошового забезпечення в період проходження служби в поліції в графу «за серпень 2016 року» (а.с. 156).

08.05.2019 року відповідачем листом №14/Л-239 повідомлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18 стосовно сплати грошового забезпечення, згідно п.4 наказу МВС України від 10.10.2003 року №1167 «Про затвердження Положення про Дошку пошани МВС» в розмірі 6864,49 грн. ГУНП в Одеській області виконано в повному обсязі, що вбачається з довідки про грошове забезпечення за період з грудня 2015 року по вересень 2017 року №14/359 від 10.04.2019 року (а.с.157-160).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення під час служби у поліції місячного грошового забезпечення в сумі 6864,49 грн. нарахованої та виплаченої згідно рішення від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18 за серпень 2016 року в окрему графу з зазначенням усіх складових грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року затверджено «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (надалі Постанова №988.)

Відповідно до п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з п. 7 Розділу 1 Постанови №988, грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Пунктами 11,12 Постанови №988 передбачено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що рішенням по справі №815/2223/18 від 09.08.2018 року зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення згідно з п.4 Положення про Дошку пошани Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Наказом МВС України №1167 від 10 жовтня 2003 року «Про затвердження Положення про Дошку пошани Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 6864,49 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 49 копійок) грн.

Як встановлено судом, рішення по справі №815/2223/18 від 09.08.2018 року відповідачем виконано в повному обсязі та виплачено позивачу суму місячного грошового забезпечення у розмірі 6864,49 грн., що також підтверджується матеріалами справи та вбачається з довідки від 10.04.2019 року №14/359.

Як стверджує позивач, його права та інтереси в даній адміністративній справі порушенні тим, що відповідач не включив нараховане та виплачене йому 28.02.2019 року місячне грошове зобов`язання у розмірі 6864,49 грн., згідно рішення від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18 до довідки про розмір грошового забезпечення з зазначенням складових грошового забезпечення в період проходження служби в поліції в графу за «серпень 2016 року».

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного права і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до викладеного, при визначенні законного інтересу юридичних осіб як об`єкту судового захисту в адміністративному судочинстві (ч. 1 ст. 2 КАС України) слід керуватися поняттям, наданим Конституційним Судом України у рішенні від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004. При цьому з огляду на вимоги ст.ст. 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Суд зазначає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, якому властиві такі ознаки: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним) тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві може бути порушений суб`єктом владних повноважень законний інтерес.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі №522/3665/17.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Обов`язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов`язки) для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий (обтяжуючий) характер.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно - правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Суд зазначає, що не включення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області інформації про нараховане та виплачене позивачу 28.02.2019 року місячне грошове зобов`язання у розмірі 6864,49 грн. (згідно рішення від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18) до графи довідки за «серпень 2016 року» не створює жодних правових наслідків для позивача у вигляді виникнення, зміни чи припинення його прав, а тому не порушує його права свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Посилання позивача лише на те, що він звернувся до відповідача з вимогою про включення до довідки відповідних відомостей, оскільки в подальшому він не зможе звернутися з вимогою до відповідача про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період служби в органах Національної поліції України відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» є припущенням тому суд вважає необґрунтованим та передчасним.

Так суд зазначає, що не включення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області інформації про нараховане та виплачене позивачу 28.02.2019 року місячне грошове зобов`язання у розмірі 6864,49 грн. (згідно рішення від 09.08.2018 року по справі №815/2223/18) до графи довідки за «серпень 2016 року» жодним чином не обмежує права позивача на компенсацію втрати частини доходів та не позбавляє його можливості звернутися до суду з вимогою такого змісту.

Слід вказати, що задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які не впливають на суб`єктивні права та обов`язки особи. У свою чергу, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на вищенаведене та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, щодо відсутності у позивача порушених прав чи інтересів бездіяльностю з боку відповідача, а тому відповідно позов задоволенню не підлягає.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.