Справа № ЗП/806/7/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № ЗП/806/7/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

16 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про зупинення дії підпункту 1 додатку 6 пункту 8 рішення №1440,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення дії підпункту 1 додатку 6 пункту 8 рішення Житомирської міської ради від 23 квітня 2019 року № 1440 "Про розгляд клопотань юридичних осіб та суб`єктів земельних відносин" до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі.

В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2018 ОСОБА_2 придбав у власність приміщення прохідної автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому заявник звернувся до Житомирської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під належним на праві власності нерухомим майном - прохідною автостоянки. Станом на день подання заяви до суду результати розгляду вказаного клопотання йому не відомі.

Підпунктом 1 додатку 6 до рішення від 23 квітня 2019 року "Про розгляд клопотань юридичних осіб" Житомирською міською радою було затверджено список суб`єктів земельних відносин, яким надається право користування земельними ділянками на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.4874 га надана в оренду на 5 років ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вважає, що таке рішення безпосередньо стосується його прав та законних інтересів, оскільки врегульовує питання щодо земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт, належний йому на праві власності. Вважає, що розгляд та прийняття оскаржуваного рішення відбувся з грубим порушенням Регламенту, зокрема, щодо підготовки проекту рішення з даного питання, оприлюдненням, доведенням до відома громади, обговорення його із зацікавленими сторонами, громадськістю.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії підпункту 1 додатку 6 пункту 8 рішення Житомирської міської ради від 23 квітня 2019 року № 1440 "Про розгляд клопотань юридичних осіб та суб`єктів земельних відносин" до набрання законної сили рішенням у даній адміністративній справі за відповідним позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування підпункту 1 додатку 6 пункту 8 рішення №1440.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що твердження викладені позивачем у поданій заяві щодо невчасного вжиття заходів забезпечення позову може призвести до надання у користування земельної ділянки суду або ефективний засіб або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся є необгрунтованими та безпідставними, оскільки грунтуються тільки на припущеннях. Належних доказів на підтвердження указаного позивачем не надано.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 01.08.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Позивач, скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в даному випадку забезпечення позову спрямоване на гарантування можливості реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, оскільки наразі, в установленому законом порядку договір оренди на виконання оскаржуваного рішення між відповідачем та третьою особою не укладався. Водночас, звернув увагу на те, що реалізація оскаржуваного рішення Житомирської міської ради унеможливлюють відведення земельної ділянки ОСОБА_2 під належним йому нерухомим майном, а не вжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.10.2018 на підставі договору купівлі -продажу ОСОБА_2 придбав приміщення прохідної автостоянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Факт наявності права власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності за №140302522 від 04.10.2018.

Пунктом 8 рішення Житомирської міської ради від 23 квітня 2019 року № 1440 "Про розгляд клопотань юридичних осіб та суб`єктів земельних відносин" затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано в користування земельні ділянки відповідно до додатку №6.

Зі змісту п.1 додатку №6 встановлено, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.4874 га надана в оренду на 5 років фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Крім того, підпунктом 1 додатку 6 до рішення від 23 квітня 2019 року "Про розгляд клопотань юридичних осіб" Житомирською міською радою було затверджено список суб`єктів земельних відносин, яким надається право користування земельними ділянками на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.4874 га надана в оренду на 5 років ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вважає, що таке рішення безпосередньо стосується його прав та законних інтересів, оскільки врегульовує питання щодо земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт, належний йому на праві власності. Вважає, що розгляд та прийняття оскаржуваного рішення відбувся з грубим порушенням Регламенту, зокрема, щодо підготовки проекту рішення з даного питання, оприлюдненням, доведенням до відома громади, обговорення його із зацікавленими сторонами, громадськістю.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанцїі керувався тим, що наведені обставини вказують на небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_2 до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких буде необхідно докласти значних зусиль і витрат. У разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, оскільки наявне право власності на приміщення прохідної автостоянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та встановлено факт передачі в оренду земельної ділянки за вказаною адресою іншій особі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду, надалі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта. Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Необхідно зауважити, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть ускладнити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідно врахувати, що зупинення дії оскаржуваного рішення полягає в тому, що на час дії цього способу забезпечення позову положення цього акта не застосовуються до правовідносин. Зупинений акт вважається не існуючим.

Колегія суддів, беручи до уваги наведені правові норми, зважаючи на зміст заяви про забезпечення позову вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені обставини вказують на небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_2 до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких буде необхідно докласти значних зусиль і витрат.

Також, слід погодитись з тим, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, оскільки наявне право власності на приміщення прохідної автостоянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та встановлено факт передачі в оренду земельної ділянки за вказаною адресою іншій особі.

Водначас, судова колегія враховує принципи, що висловлені Рекомендацією ІМЯ (89)8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Так, Комітет Міністрів, виходяв з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.

Згідно Рекомендацій, термін "адміністративний акт" означає, відповідно до Резолюції (77) 31 про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Колегія суддів, дослідивши наведені позивачем докази, наданих в обґрунтування заяви та норми чинного законодавства, приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вжиті заходи забезпечення позову в даному випадку відповідають меті застосування інституту забезпечення адміністративного позову, та є ефективним засобом до вирішення спору по суті.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов обгрунтованого висновку, що дію п.1 додатку №6 п.8 рішення Житомирської міської ради від 23 квітня 2019 року № 1440 "Про розгляд клопотань юридичних осіб та суб`єктів земельних відносин" слід зупинити в порядку забезпечення позову до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування підпункту 1 додатку 6 пункту 8 рішення №1440. Таким чином, враховуючи вищезазначене, заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 жовтня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.