Справа № 440/1454/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.Справа № 440/1454/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/1454/19

за позовом ОСОБА_1

до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі - відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії 7 скликання від 13.09.2018 "Про скасування рішення 16 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.2016 року".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду України від 22.07.2019 року зазначений позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 13.09.2018 "Про скасування рішення 16 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.2016 року".

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду України від 22.07.2019 року по справі №440/1454/19 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що позивачем не виготовлено технічну документацію із землеустрою та не подано на затвердження сільській раді, внаслідок чого в порушення земельного законодавства, заходи із землеустрою, обов`язкові до виконання фізичними та юридичними особами, не визначено, що виключає можливість органу місцевого самоврядування здійснювати належний контроль за раціональним використанням та охороною земельної ділянки. На переконання відповідача, скасування попереднього рішення Щербанівської сільської ради є необхідним заходом для належної організації землеустрою на відповідній території. Також зазначає, що рішення від 23.12.2016 прийняте Щербанівською сільською радою без повного та всебічного встановлення обставин справи, що стало підставою для його скасування.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Щербанівської сільської ради від 18.08.2006 передано ЗАТ "ДК плюс" в оренду земельну ділянку площею 0.6507 га, розташовану у АДРЕСА_1 на території Щербанівської сільської ради для комерційного використання (код 1.11), іншої комерційної діяльності (код 1.11.6) (а.с.124).

18.04.2007 між Щербанівською сільською радою та ЗАТ "ДК плюс" укладений договір оренди землі площею 0.6507 га, кадастровий №:05:002:0096 (а.с.114-118).

Рішенням Щербанівської сільської ради від 17.07.2008 продовжено ЗАТ "ДК плюс" термін дії договору оренди земельної ділянки до п`яти років (а.с.136).

22.06.2011 між ОСОБА_1 та ПрАТ "ДК плюс" укладений договір купівлі - продажу, за умовами якого ПрАТ "ДК плюс" передало у власність, а гр. ОСОБА_1 прийняла у власність матеріальний склад, що знаходиться в АДРЕСА_2 загальною площею 110,8 кв.м. (а.с.11).

15.12.2011 Щербанівською сільською радою затверджені проекти землеустрою щодо створення чотирьох нових землекористувань на земельній ділянці загальною площею 0.6507 га: І-ше землекористування - площею 0,2006 га; ІІ-ге землекористування - площею 0.2343 га; ІІІ-тє землекористування - площею 0,0495 га; ІV-те землекористування - площею 0.1663 га. за рахунок земель, які перебували в оренді Приватного акціонерного товариства "ДК плюс" в межах с. Розсошенці на території Щербанівської сільської ради для комерційного використання (код згідно з КВ ЦПЗ 03.07) (а.с.125). Пунктом 2 зазначеного рішення надано дозвіл власникам споруд, розташованих на цих земельних ділянках, на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок в натурі з подальшим посвідченням права користування земельними ділянками відповідно до законодавства.

Рішенням 16 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.16 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0495 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 на території Щербанівської сільської ради (а.с.24).

Рішенням 10 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 13.10.18 скасовано рішення 16 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.16 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", наданого ОСОБА_1 (а.с.23).

Не погодившись з цим рішенням органу місцевого самоврядування, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з протиправності рішення 10 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 13.10.2018 через відсутність визначених законом підстав для скасування відповідачем свого рішення про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п. б, ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 вищевказаної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною другою статті 22 Закону України "Про землеустрій" (у редакції Закону України від 2.06.15 №497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою") визначено, що рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно з ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами ч. 1 ст. 46 названого Закону, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина перша).

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята).

Положенням ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.09 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) розтлумачив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у абзаці першому пункту 4 мотивувальної частини згаданого Рішення Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

У абзаці п`ятому пункту 5 вказаного Рішення визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Колегією суддів встановлено, що рішенням п`ятдесят другої сесії шостого скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.16 ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

На підставі цього рішення позивач 24.03.2017 уклала договір з ТОВ "Регіон ЕкспертПроект" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.78).

У ході розробки землевпорядної документації виникла необхідність внесення змін до зонування території населеного пункту с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області. З цією метою, Щербанівською сільською радою за клопотанням громадянки ОСОБА_2 04.07.2016 прийнято рішення про внесення змін до Плану зонування території населеного пункту.

На виконання даного рішення 28.11.2016 між Щербанівською сільською радою (замовник), комунальним підприємством "Планування забудова територій Полтавського району та здійснення архбудконтролю" Полтавської районної ради (підрядчик) та гр. ОСОБА_2 (платник) укладено Договір №46 на виконання робіт з внесення змін до плану зонування території (зонінгу) південно-західної частини села Розсошенці Полтавського району Полтавської області (а.с.74). Платник - ОСОБА_2 28.11.2016 здійснила оплату вартості робіт з розробки проекту землеустрою та плану зонування території населеного пункту.

Рішенням 18 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 10.03.17 затверджено проект "Внесення змін до плану зонування території (зонінгу) південно-західної частини села Розсошенці Полтавського району Полтавської області".

Вже після цього ОСОБА_1 24.03.2017 уклала договір з ТОВ "Регіон ЕкспертПроект" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, на підставі рішення 16 другої сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.2016 між ОСОБА_1 та сільською радою виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією позивачем певних суб`єктивних та охоронюваних законом інтересів щодо набуття у власність земельної ділянки. При цьому, позивач згоди на зміну чи припинення таких правовідносин не надавала.

Між тим, скасування відповідачем свого рішення від 23.12.2016 могло мати місце виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, ні Конституцією України, ні Земельним кодексом України, ані жодним іншим нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування не надано права на скасування рішення про надання фізичній особі дозволу на розробку проекту землеустрою.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем вимог статті 28 Закону України "Про землеустрій" колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки вказаною статтею визначено права та обов`язки розробників документації із землеустрою, в тому числі, щодо виконання робіт із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Також, даною нормою встановлено, що максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Разом з цим, як передбачено частиною другою статті 26 вказаного Закону, розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Позивач не є розробником документації із землеустрою, а навпаки, в даних правовідносинах виступає як її замовник, що виключає можливість застосування до неї негативних наслідків.

Колегія суддів зазначає, що вказані положення Закону України "Про землеустрій" регламентують виключно правовідносини суб`єкта (замовника), який має намір отримати земельну ділянку у користування, та розробника документації із землеустрою, і жодним чином не можуть бути підставою для скасування рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Доводи відповідача про те, що позивачем більше шести місяців з моменту видачі дозволу на виготовлення землевпорядної документації не подано на затвердження проект землеустрою, чим не виконано вимоги пункту 2 рішення Щербанівської сільської ради від 23.12.2016, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинним на момент виникнення та реалізації спірних відносин законодавством строк дії дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачено. Навпаки, як визначено частиною другою статті 22 Закону України "Про землеустрій", зазначене рішення має необмежений строк дії.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи відповідача про те, що зволікання позивача з розробленням проекту землеустрою унеможливлює розпорядження сільською радою земельною ділянкою, а також здійснення контролю за раціональним використанням та охороною земель, адже надання відповідного дозволу не означає вибуття земельної ділянки із земель комунальної власності, оскільки такий дозвіл не є правовстановлюючим актом.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач вживає всіх можливих заходів з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що станом на прийняття рішення 16 сесії 7 скликання Щербанівською сільською радою від 23.12.2016, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не було враховано, що діючий план зонування території, який встановлював функціональне призначення території, вимоги до забудови окремих функціональних зон населеного пункту, їх ландшафтної організації не передбачає розміщення на земельній ділянці, на якій розташоване нерухоме майно позивача житлової забудови, оскільки, на момент прийняття рішення 10 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 13.10.2018, яким скасовано рішення 16 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 23.12.2016 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" вже було затверджено проект «Про внесення змін до плану зонування території (зонінгу) південно-західної частини села Розсошенці Полтавського району Полтавської області» згідно рішення 18 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 10.03.2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено, що приймаючи спірне рішення він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про наявність достатніх підстав для скасування рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою.

За вищевикладених обставин, зважаючи на відсутність визначених законом підстав для скасування відповідачем свого рішення та беручи до уваги заперечення позивачем скасування дозволу Щербанівської сільської ради на розробку проекту землеустрою, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність спірного рішення сільської ради.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі №521/17710/15-а, від 22.01.2019 року по справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 року по справі №542/1197/15-а.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі №440/1454/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі №440/1454/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 18.10.2019 року