Справа № 300/1284/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р. справа № 300/1284/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Давимуки В.Я.,

представника відповідача - Мельника В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

до Калуської міської ради

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (надалі, також - позивачі), 18.06.2019, звернулися в суд з позовною заявою до Калуської міської ради (надалі, також - відповідач) із позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати:

- рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2337 «Про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності, проспектом Лесі Українки , вулицею Євшана та річкою Сівка в м. Калуш »;

- рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017, яким земельні ділянки в масиві «Підгірки» віднесено до земель житлової та громадської забудови згідно із техніко-економічним обґрунтуванням розвитку м. Калуша;

- рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2368 про відмову ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків господарських будівель та споруд;

- рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2371 про відмову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Калуську міську раду надати ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , як учасникам антитерористичної операції, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- зобов`язати Калуську міську раду надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як учасникам антитерористичної операції, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- стягнути з Калуської міської ради на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 50 000 грн моральної шкоди кожному.

Також позивачі просять зобов`язати Калуську міську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачам, учасникам антитерористичної операції, протиправно відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а також для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та ігноруючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду та Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі №0940/2034/18, якими встановлено протиправність відмов відповідача у наданні таких дозволів, прийнято незаконні рішення про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності , проспектом Лесі Українки , вулицею Євшана та річкою Сівка в м. Калуш та віднесення ділянки в масиві «Підгірки» до земель житлової та громадської забудови згідно із техніко-економічним обґрунтуванням розвитку м. Калуша, які стали причиною повторної відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою позивачам. Оскільки позивачі володіють правом першочергового виділення земельних ділянок з приводу яких виник спір, вважають, що спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Також, враховуючи підтверджене судом право на отримання спірних земельних ділянок та отримання морального страждання у зв`язку з ігноруванням відповідачем закону та рішень суду, позивачі просять стягнути 50 000 грн моральної шкоди кожному (том 1, а.с.6-12).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019, заяву позивачів від 18.06.2019 про забезпечення позову (том 1, а.с.85-89) - задоволено частково. Заборонено Калуській міській раді до набрання законної сили рішення в даній адміністративній справі, розглядати на сесії та приймати будь-які рішення щодо: - земельних ділянок (території) обмеженої бульваром Незалежності, проспектом Лесі Українки, вулицею Євшана та річкою Сівка в м. Калуш з приводу яких прийнято рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2368 про відмову ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , в наданні їм дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд; - земельних ділянок в районі мікрорайону Підгірки (яка знаходиться з правої сторони вздовж дороги загальнодержавного значення Н-10 на виїзді з міста Калуш в напрямку м. Івано-Франківськ між дорогою Н-10 та річкою Млинівка), з приводу яких прийнято рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2371 про відмову, як учасникам антитерористичної операції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в наданні їм дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. В решті вимог заяви позивачів про забезпечення позову - відмовлено (том 1, а.с.90-96).

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на "15" липня 2019 р, о 10:00 год. Зобов`язано Калуську міську раду, у відповідності до вимог статті 264 КАС України, не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання, опублікувати оголошення про відкриття провадження у даній адміністративній справі у виданні, в якому офіційно оприлюднені або повинні бути оприлюдненими рішення Калуської міської ради від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337. Зобов`язано позивачів надати суду належним чином оформлене правове обґрунтування: - підстав та обставин, що свідчать про протиправність рішень Калуської міської ради від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337; - застосування рішень Калуської міської ради від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337 у правовідносинах, суб`єктами яких виступають позивачі; - яким чином та на які саме права, та охоронювані законом інтереси позивачів впливає застосування рішень Калуської міської ради від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337. Зобов`язано відповідача надати суду: - усі наявні належним чином засвідчені письмові докази, що стосуються підстав та процедури прийняття рішень Калуської міської ради від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337 (том 1, а.с.1-4).

Підготовче судове засідання, призначене на 15.07.2019 відкладено на 14.08.2019 о 10:00 год у зв`язку із неявкою більшості позивачів у справі та зобов`язанням представника відповідача розмістити оголошення про оскарження нормативно-правових актів в офіційному друкованому виданні - газеті «Галичина».

До суду, 15.07.2019, подано заяву від позивача - ОСОБА_4 із проханням проводити судові засідання без його участі (том 1, а.с.145).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.07.2019. У відзиві №620/02-15/38 від 15.07.2019 (том 1, а.с.146-151) представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням того, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, стосовно яких позивачі подали заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, рішенням №1077 від 28.09.2017 як меліоративний фонд списані та віднесені до земель громадської забудови згідно з техніко-економічним обґрунтуванням розвитку м. Калуша. Разом з цим позивачем не наведено жодного обґрунтування підстав для скасування рішення №1077 від 28.09.2017, а також норм законодавства, що були порушені в процесі його підготовки або прийняття. Щодо земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, стосовно яких позивачі подали заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, згідно із генеральним планом м.Калуша визначені як територія житлово-громадської забудови, а саме: територія громадських установ, закладів та підприємств обслуговування, і на такій території не передбачено будівництво індивідуальних житлових будинків. Щодо оскаржуваного рішення від 23.05.2019 №2337 «Про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності, проспектом Лесі Українки, вулицею Євшана та річкою Сівка в м. Калуш» представник відповідача вказав, що рішенням від 12.03.2015 №2937 (до звернення позивачів із заявами) надано дозвіл на розроблення містобудівної документації (проектів детальних планів територій) щодо спірних земельних ділянок і за результатами громадських обговорень та рекомендації постійно діючих депутатських комісій детальний план доопрацьовано та в подальшому затверджено оскаржуваним рішенням. Таким чином, відповідач законно реалізував надане йому спеціальним законодавством право на відмову у наданні такого дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єктів вимогам закону. Щодо стягнення моральної шкоди відповідач вказав, що позивачами не надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання їм такої шкоди та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Від позивачів, 31.07.2019, на виконання ухвали про відкриття провадження, надійшла заява в якій позивачі обґрунтовують протиправність рішень відповідача від 28.09.2017 №1077 та від 23.05.2019 №2337. Позивачі вказали, що застосування спірних рішень унеможливлює виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 (залишене без змін в цій частині постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019) на підставі яких у позивачів виникли правомірні сподівання та очікування щодо виконання судового рішення та у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок (том 1, а.с.192-195).

У судовому засіданні, яке відбулося 14.08.2019, до матеріалів справи представником відповідача долучено копію газети «Галичина» від 25.07.2019 №30(5487) із повідомленням про розгляд даної адміністративної справи (том 1, а.с.198-199). Також, судом з`ясовано питання, визначені частиною 2 статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України), а відтак судом протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.08.2019 о 10:00 год.

До суду 14.08.2019 поступила заява ОСОБА_8 про розгляд справи без його участі (том 1, а.с. 211), також 28.08.2019 заяви про розгляд справи без участі подали ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (том 1, а. с. 217, 218, 219).

У судовому засіданні, яке відбулося 28.08.2019 задоволено клопотання представника відповідача та викликано в якості свідка головного архітектора м. Калуша - ОСОБА_12 Судовий розгляд справи відкладено на 11.09.2019 о 10:00 год у зв`язку із витребуванням додаткових доказів у сторін по справі та викликом свідка.

На адресу суду 09.09.2019 надійшла заява №12 від 06.09.2019 від громадської організації «Калуської міськрайонної організації інвалідів та учасників АТО» із проханням про залучення її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (том 1, а.с.231-232).

До суду 11.09.2019 від позивача - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі (том 1, а.с. 242).

У судовому засіданні, яке відбулося 11.09.2019 постановлено ухвалу, якою в задоволенні заяви Калуської міськрайонної організації інвалідів та учасників АТО від 06.09.2019 №12 про залучення Калуської міськрайонної організації інвалідів та учасників АТО до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відмовлено (том 1, а.с.244-246).

Також, у вказаному засіданні допитано під присягою (том 1, а.с.243) свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що працює головним архітектором міста Калуша. Вказав, що у 2015 році Калуською міською радою прийнято рішення про надання дозволу на розробку детального плату території міста Калуша на які претендують позивачі в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В свою чергу детальний план території на якій знаходяться спірні земельні ділянки затверджений 23.05.2019 з дотриманням усіх передбачених законом умов та процедур. Вказаний детальний план змінює цільове призначення вказаної території, а тому відмова у наданні таких дозволів позивачам відповідає закону. Також пояснив, що детальні плани території міста Калуша будуть почергово розроблятися щодо інших територій, оскільки діючий генеральний план міста Калуша не відповідає вимогам сьогодення.

У даному судовому засіданні оголошено перерву до 27.09.2019, 10:00 год у зв`язку із наданням часу для примирення сторін та витребуванням доказів у представника відповідача.

У судовому засіданні, що відбулося 27.09.2019 представником відповідача долучено додаткові докази (том 2, а.с.2-86), а також встановлено, що примирення між сторонами не відбулося. З метою надання часу сторонам для підготовки до судових дебатів, судом оголошено перерву до 07.10.2019, 15:30 год.

У судовому засідання, яке відбулося 07.10.2019, розпочато судові дебати.

Представником позивача та позивачем ОСОБА_1 вимоги, викладені в позовній заяві підтримано в повному обсязі. Щодо протиправності оскаржуваних рішень представник позивача наголосив, що рішення №1077 від 28.09.2017, яке прийнято на підставі техніко-економічного обґрунтування від 2004 року, не було предметом розгляду у адміністративній справі № 0940/2034/18. Окрім цього, в 2007 роках земельні ділянки в районі « Підгірки » надавалися в оренду для ведення сільськогосподарської діяльності. Таким чином, відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства вказав інші підстави, ніж ті, які були предметом розгляду в попередній адміністративній справі, а тому така відмова є надуманою та протиправною. Стосовно затвердження детального плану забудови, представник позивача вказав, що вказане рішення прийнято недобросовісно, оскільки на виконанні було рішення суду, яким зобов`язано відповідача повторно розглянути питання надання дозволу на розробку проекту відводу, яке повинно було розглядатися першочергово. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов. Додатково вказав, що затвердження детального плану території прийняті в межах та у спосіб, визначений законодавством. Детальний план території є містобудівною документацією і уточнює генеральний план. Так, у відповідності до затвердженого детального плану території, на спірній земельній ділянці передбачено будівництво багатоповерхового житлового будинку та закладу охорони здоров`я. Щодо виділення земельних ділянок у районі «Підгірки» відповідачем зазначено, що даний об`єкт справді виходить за межі існуючого генплану, проте підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту відводу була невідповідність місця розташування об`єктів згідно із техніко-економічним обгрунтуванням розвитку м.Калуша. Щодо вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, вказав, що дані обставини повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами, а оскільки заподіяння такої позивачі не підтвердили жодними доказами, такі вимоги є необгрунтованими і в їх задоволенні теж слід відмовити.

Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення позивача - ОСОБА_1 та його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши усі заяви по суті справи та письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд зазначає таке.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у травні 2018 звернулися до Калуської міської ради із окремими заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства в районі масиву «Підгірки».

Також, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у травні 2018 звернулися до Калуської міської ради із окремими заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі вул. Євшана та бульвару Незалежності .

Рішенням Калуської міської ради Івано-Франківської області №1618 від 24.05.2018 відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам пільгових категорій, у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єктів вимогам містобудівної документації (земельні ділянки знаходяться за межами генерального плану м. Калуша).

Рішенням Калуської міської ради Івано-Франківської області №1629 від 24.05.2018 відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) громадянам пільгових категорій, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єктів вимогам містобудівної документації.

Вважаючи прийняті 24.05.2018 Калуською міською радою рішення №1618 та №1629 протиправними, позивачі оскаржили їх у судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 у адміністративній справі №0940/2034/18 за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень Калуської міської ради Івано-Франківської області №1618 та №1629 від 24.05.2018 та зобов`язання до вчинення дій, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Калуської міської ради Івано-Франківської області №1618 від 24.05.2018 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам пільгових категорій для ведення особистого селянського господарства", яким відмовлено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Калуську міську раду надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Визнано протиправним та скасовано рішення Калуської міської ради Івано-Франківської області №1629 від 24.05.2018 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам пільгових категорій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)", яким відмовлено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зобов`язано Калуську міську раду надати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019, у адміністративній справі №0940/2034/18, апеляційну скаргу Калуської міської ради Івано-Франківської області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0940/2034/18 в частині зобов`язання Калуської міської ради Івано-Франківської області надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки скасовано і прийнято в цій частині нову постанову. Зобов`язано Калуську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. Зобов`язано Калуську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0940/2034/18 залишено без змін.

Вказане рішення суду в касаційному порядку не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили з моменту його прийняття.

Позивачі, 11.04.2019 звернулися із заявою до Калуської міської ради із вимогами повторно розглянути заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства в районі масиву «Підгірки» та про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі вул. Євшана та бульвару Незалежності (том 1 , а.с.29-30).

За результатами повторного розгляду вищевказаних заяв позивачів, Калуською міською радою прийнято:

- рішення за №2368 від 23.05.2019, яким відмовлено, у тому числі ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) громадянам пільгових категорій у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єктів (земельних ділянок) вимогам містобудівної документації (п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України), рішення міської ради №2337 від 23.05.2019 «Про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності , проспектом Лесі України, вул. Євшана та річкою Сівка в м. Калуші (том 1 , а.с.31);

- рішення №2371 від 23.05.2019, яким відмовлено, у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам пільгових категорій, зазначених в додатку, у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єктів вимогам містобудівної документації (п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України), оскільки відповідно до рішення міської ради 1077 від 28.09.2017 земельні ділянки в масиві «Підгірки» віднесено до земель житлової та громадської забудови згідно із техніко-економічним обґрунтуванням розвитку міста Калуша (том 1, а.с.32).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями органу місцевого самоврядування, позивачі, з метою захисту свого порушеного права, звернулися із позовною заявою до суду.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктами 22, 34, 41, 42 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються зокрема такі питання: затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно з приписами частин 1, 2, 3, 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до частин 1, 2, 6, 7, 10 статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Суд зазначає, що підставою повторної відмови ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до п.7 ст. 118 Земельного кодексу України, є рішення Калуської міської ради №2337 від 23.05.2019 про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності , проспектом Лесі Українки, вул. Євшана та річкою Сівка в м. Калуш , яке також є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Так, рішенням Калуської міської ради №2337 від 23.05.2019, територію спірних земельних ділянок віднесено до земель, призначених для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03), що підтверджується пояснювальною запискою (том 1, а.с.174-176) та графічними матеріалами (том 1, а.с.173).

Слід зазначити, що єдиним аргументом протиправності вказаного рішення позивачі вважали те, що це рішення прийнято вже після первинного звернення позивачів до суду з приводу визнання рішень відповідача щодо відмови в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою спірних земельних ділянок протиправними, що в свою чергу і унеможливило виконання рішення суду в попередній адміністративній справі №0940/2034/18.

Суд не погоджується із вказаними аргументами з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Необхідно зазначити, що в межах розгляду адміністративної справи 0940/2034/18 заходів забезпечення позову не застосовувалося, а тому в Калуської міської ради не було правових обмежень щодо розпорядження землями, які належать до її відання, у тому числі щодо зміни цільового призначення.

Окрім цього, суд наголошує, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є фактичним переданням земельної ділянки у власність та не створює для органу місцевого самоврядування обмежень щодо розпорядження землею в межах своєї компетенції. Такими чином, твердження позивачів щодо протиправності рішення Калуської міської ради №2337 від 23.05.2019 з підстав його прийняття до розгляду питання щодо виконання рішення у адміністративній справі 0940/2034/18 є хибним.

Враховуючи, що рішення Калуської міської ради №2337 від 23.05.2019 є нормативно-правовим актом, суд повинен перевірити процедуру прийняття такого рішення та його безпосередній вплив як підставу відмови позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, детальний план території, це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Згідно з частинами 1, 4, 8 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальний план території визначає, зокрема, функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Так, виконавчим комітетом Калуської міської ради, на виконання рішення Калуської міської ради №2937 від 12.03.2015, замовлено у фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 проект детального планування території обмеженої бульваром Незалежності , проспектом Лесі Українки, вул. Євшана та річкою Сівка в м. Калуші ( том 1 , а.с.172-176). З даного приводу, 28.11.2018, відбулися громадські слухання, що підтверджується протоколом №19 (том 1, а.с.165-166), додатком до якого долучено реєстраційний лист громадських слухань (том 1, а.с.167). На громадських слуханнях головним архітектором міста зазначено, що на спірній території пропонується будівництво 8-ми поверхового будинку на 63 квартири із додатковими комунікаціями. Також, погоджено необхідність спорудження медичного закладу. Повідомлення про проведення громадських слухань розміщено у газеті інформаційно-аналітичного видання Івано-Франківської області «Дзвони Підгір`я» №45 від 09.11.2018 та на офіційному сайті Калуської міської ради (том 2, а.с.43-44). Таким чином, відповідачем дотримано процедуру прийняття рішення №2337 від 23.05.2019 про затвердження проекту детального планування території обмеженої бульваром Незалежності , проспектом Лесі Українки, вул. Євшана та річкою Сівка в м. Калуш , а тому вимоги позивачів про скасування вказаного рішення є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Що стосується можливості рішення №2337 від 23.05.2019 бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, суд зазначає що відповідним рішенням визначено цільове призначення землі як будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.01), позивачі ж подали заяви про надання дозволу на розробку проектів землеустрою для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд (02.01), що у свою чергу не відповідає містобудівній документації. Таким чином, на переконання суду рішення Калуської міської ради №2368 від 23.05.2019 яким відмовлено, у тому числі ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) є законним та не підлягає скасуванню.

Суд також не погоджується із доводами позивачів про те, що землі для «будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» так і для «будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» належить до одної категорії земель -житлової та громадської забудови, що виключає можливість рішення про затвердження детального планування території бути підставою для відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, з огляду на те, що частина 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачає можливість відмови за невідповідності генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації (до якої і належить детальний план території) місцю розташування об`єкта щодо якого подано заяву. Так, зазначеним рішенням закріплено виділення спірних земельних ділянок для будівництва багатоквартирного будинку, що виключає можливість надання дозволу на будівництва індивідуального будинку.

При цьому суд враховує і той факт, що відповідно до п.14 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій, до яких відносяться особи, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, надаються, серед іншого, пільги щодо першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом, оскільки саме на спірних земельних ділянках планується будівництво багатоквартирного будинку на замовлення громадської організації «Калуська міськрайонна організація інвалідів та учасників АТО» (том 1, а.с.234).

Що стосується повторної відмови ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, то підставою такої відмови, відповідно до п.7 ст. 118 Земельного кодексу України, є рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017 «Про списання меліоративної системи, переведення меліоративних земель в немеліоративні та віднесення їх до земель житлової та громадської забудови», яке також оскаржується в даній адміністративній справі.

Вищезазначеним рішенням Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017, списано, зокрема, меліоративні фонди в масиві «Підгірки» розміщені на земельній ділянці площею 88 га. Віднесено зазначені землі до земель житлової та громадської забудови згідно з техніко-економічним обґрунтуванням розвитку м. Калуша, яке затверджено рішенням Калуської міської ради від 15.12.2005 №1061.

Суд зазначає, що єдиною підставою протиправності рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017, висловленою представником позивача - ОСОБА_1 , є неврахування його відповідачем під час первинної відмови у наданні відповідачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що була предметом розгляду у адміністративній справі 0940/2034/18. З даного приводу необхідно зазначити, що відмова позивачам у адміністративній справі 0940/2034/18 з інших підстав та не врахування вказаного акта при відмові позивачам в даній адміністративній справі ніяким чином не може бути підставою для його скасування. Позивачами, виходячи зі змісту поданих заяв та пояснень у судовому засіданні, не ставився під сумнів процес і порядок прийняття рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017 та не наводилося жодного аргументу, який би давав підстави вважати його протиправним, а тому на переконання суду вимоги позивачів щодо скасування зазначеного рішення є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Водночас, суд не встановив правових підстав для відмови позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, передбачену ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України на основі рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017, з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, Земельний кодекс України передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, а саме, лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тобто, серед передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав немає такої підстави, як: «Списання меліоративної системи, переведення меліорованих земель в немеліоровані та відведення їх до земель житлової та громадської забудови», що було задекларовано рішенням №1077 від 28.09.2017.

Водночас техніко-економічне обґрунтування розвитку м. Калуша, яке затверджене рішенням міської ради від 15.12.2005 за №1061 (том 2, а.с.47-86) взагалі не містить ніяких чітких посилань на спірні земельні ділянки в масиві «Підгірки», а тому позиція відповідача щодо наявності підстав для відмови у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства є помилковою. Водночас необхідно наголосити, що відповідачем, станом на момент розгляду даної адміністративної справи не внесено, в цій частині, зміни до генерального плану міста Калуша та не переведено спірні земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення у землі житлової та громадської забудови, тобто рішення №1077 від 28.09.2017 залишається не реалізованим і станом на момент розгляду даної справи носить виключно декларативний характер.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Таким чином, на переконання суду рішення Калуської міської ради №1077 від 28.09.2017 не могло бути підставою, у розумінні частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, для відмови позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 га, а тому рішення Калуської міської ради №2371 від 23.05.2019 стосовно позивачів є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд констатує повторну безпідставну відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою позивачам.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що позивачами, при повторному зверненні до відповідача дотримано усіх умов визначених законом.

Щодо можливості суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд зазначає таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у даній ситуації повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 20.08.2019, у справі №813/2273/18 та від 11.09.2019, у справі №819/570/19.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Так, у спірних правовідносинах відповідач вдруге, з інших надуманих підстав, відмовив позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою. Тому, із урахуванням наведеного та з метою захисту порушеного права позивачів ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання Калуську міську раду надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства.

Що стосується вимоги про відшкодування позивачам моральної шкоди у розмірі 50 000 грн кожному, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 1167 Цивільного кодексу України (надалі, також - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, як встановлено судом, позивачами не доведено, що зазначеними вище діями та бездіяльністю відповідача їм заподіяно моральну шкоду, а саме не надано жодних належних доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими обставинами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Водночас, з врахуванням наведеного вище, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція неведена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року, у справі №804/6922/16.

За наведених обставин та усталеного правового врегулювання, в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити за відсутністю підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Принцип добросовісності - загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про те, що відповідачем рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2371 про відмову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства винесене необгрунтовано, не добросовісно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак позовні вимоги позивачів у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесення позивачем - ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, адвокатом Давимукою Володимиром Ярославовичем (свідоцтво №423 від 10.05.2002, ордер серії ІФ № 002493 від 14.08.2019 (том 1, а.с.196), договір про надання правової допомоги №9 від 09.04.2019 (том 1, а.с.40)) надано:

акт прийому-передачі наданих послуг від 12.06.2019 по Договору про надання правової допомоги №9 від 09.04.2019 на загальну суму послуг в розмірі 4000 грн (том 1, а.с.42);

копію квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 12.06.2019 на сумі 4000 грн (том 1, а.с.41).

Таким чином, на переконання суду адвокатом Давимукою В.Я. доведено понесення позивачем - ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 4000 грн, а тому, із урахуванням часткового задоволення позову, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Калуської міської ради підлягає 1333,33 грн. Учасниками справи не подано до суду доказів про понесення ними інших судових витрат.

Стосовно зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що відповідачем вдруге безпідставно відмовлено у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, на переконання суду встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі є доречним. Таким чином, суд дійшов переконання про необхідність зобов`язати Калуську міську раду у місячний строк, з моменту набрання цього рішення законної сили, подати звіт про виконання судового рішення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Калуської міської ради від 23.05.2019 №2371 про відмову в наданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Калуську міську раду (код ЄДРПОУ - 33578261) надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуської міської ради (код ЄДРПОУ - 33578261) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 33 копійки.

Зобов`язати Калуську міську раду (код ЄДРПОУ - 33578261) подати у місячний строк, з моменту набрання цього рішення законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачі:

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 );

ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 );

ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_7 , виданий Калуським МВ УМВС 23.11.2010, адреса: АДРЕСА_7 );

ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_8 );

відповідач:

Калуська міська рада (, вул. Івана Франка, буд.1, м. Калуш Івано-Франківська область, 77300).

Рішення складене в повному обсязі 15 жовтня 2019 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.