Справа № 520/7188/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

03 жовтня 2019 р. № 520/7188/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Василенко А.А.,

представника позивача - Воробйової О.В. (ордер серія ХВ№1397 від 05.08.2019),

представника відповідача - Шапошникова С.С. (довіреність №9942/9/20-40-10-06-01 від 28.03.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2036 від 28.12.2018 року;

- стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.01.2019 року отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 28.12.2018 року №0-2036, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 8333,33 грн. На думку позивача, оскаржуване повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням п.п. 267.2.1. п. 267.2. ст.267 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач - Головне управління ДФС у Харківській області, надав відзив на адміністративний позов (а.с.59-60), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що згідно за даними офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком на 2018 рік вбачається, що автомобіль позивача - є об`єктом оподаткування у 2018 році відповідно до норми ст. 267 Податкового кодексу України. Оскільки, транспортний засіб перебуває у власності позивача з 13.09.2018, то відповідачем нараховано податок пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. Посилання позивача на висновок експерта як на реальну вартість автомобіля, не є належним документом для визначення його вартості, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення №0-2036 від 28.12.2018 року є законним та обґрунтованим.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви.

06.08.2019 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 06.08.2019 року відкрито провадження по справі за загальними правилами, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача - Воробйова О.В. (ордер серія ХВ№1397 від 05.08.2019), підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Шапошников С.С. (довіреність №9942/9/20-40-10-06-01 від 28.03.2019), у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , з 13.09.2018 року є власником автомобілю марки Volvo, модель XC90, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , тип кузова універсал, двигун - бензиновий, 2017 року виготовлення, об`єм двигуна 1969 см3, ДНЗ НОМЕР_4, що підтверджується копією свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.14).

На адресу позивача 31.01.2019 року надійшло податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2036 від 28.12.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у сумі 8333,33 грн., податковий період 2018 рік (а.с.11).

Не погоджуючись зі спірним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України №3127/Ш/99-99-11-05-01-25 від 18.04.2019 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2036 від 28.12.2018 року залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення (а.с.12).

Не згодний з таким рішенням позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1, пп.267.3.1 п.267.3 та п.267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 ПК України).

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст.267 ПК України також передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Таким чином, власники транспортних засобів, які з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року є платниками транспортного податку.

Постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 р. затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика).

Згідно пункту 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Пунктом 4 Методики передбачено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Згідно із пунктом 11 Методики коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів.

Відповідно до пункту 12 Методики коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі, коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 року становить 3723,00 грн.

Згідно роздруківки з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України http://www.me.gov.ua, за якою згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля марки VOLVO модель XC90, 2.0, внутрішнє згорання, тип пального - бензин, рік випуску до 2 років, складає 2434970,64 грн., тобто більше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року.

Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року, містить легковий автомобіль марки VOLVO модель XC90, рік випуску - до 2 років; об`єм циліндрів двигуна - 2,0; тип пального - бензин (а.с.61-62).

При цьому, суд звертає увагу, що технічні характеристики автомобіля, зазначеного у вказаному переліку не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, позаяк відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки VOLVO модель XC90, 2017 року випуску, з об`ємом двигуна 1969 куб.см., тобто менше 2000 куб.см. (2.0. літрів), отже вказаний автомобіль не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року.

Суд зауважує, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №95В від 06.04.2018 року, складеного судовим експертом Шаповаловим В.І. (свідоцтво №409 від 31.05.2013 року) на підтвердження вартості автомобіля VOLVO модель XC90Ю, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , модельний рік випуску 2017, для митного оформлення, ринкова (дійсна) вартість вказаного автомобіля становить 1002385 грн. (а.с.18-30).

Вищезазначена ринкова вартість автомобіля також підтверджується звітом про незалежну оцінку ТОВ Харківський технічний центр оцінки "ЕКСПЕРТУС" (а.с.35-45).

Крім того, відповідно до листа першого заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі на адвокатський запит №6 від 07.05.2019 року щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля VOLVO модель XC90 з об`ємом циліндрів двигуна 1963 куб.см літра, бензин, 2017 року випуску для цілей оподаткування, вказав, що розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкової вартості легкового автомобіля VOLVO модель XC90 з об`ємом циліндрів двигуна 2.0 куб.см літра, бензин, 2017 року випуску становила 1415850,60 грн (з ПДВ) (а.с.33).

Суд зазначає, що положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

Проте, відповідач не вказав на наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

У справі "Новік проти України" (18.12.2008), Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

У справі "Щокін проти України" суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

В даному випадку, суд вважає, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщує Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності в більш ширшому його тлумаченні. В даному випадку, здійснивши округлення об`єму двигуна автомобіля позивача до більшого показника, податковий орган допустив фактично свавільне втручання у майнові права позивача.

Суд зазначає, що автомобіль позивача не відповідає всім характеристикам, визначеним ст. 267 ПК України, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), наявність, встановлення та підтвердження яких є безумовною законодавчо визначеною підставою для виконання контролюючим органом свого обов`язку щодо обчислення суми транспортного податку за звітний податковий період та винесення відповідного податкового повідомлення - рішення у встановлені строки.

Оскільки фактична вартість зареєстрованого 13.09.2018 року автомобіля позивача, що належить йому на праві власності, не перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати та складає 1002385 грн., рік його випуску - 2017, з якого минуло не більше п`яти років (включно) та вказаний автомобіль не зазначено у переліку автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року, тому транспортний засіб позивача (VOLVO модель XC90 з об`ємом циліндрів двигуна 1963 куб.см літра, бензин, 2017 року випуску), який за ним зареєстрований, не є об`єктом оподаткування, що спростовує твердження відповідача.

Відповідачем до суду не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на сукупність зібраних доказів та зміст заявлених позовних вимог, суд вбачає підстави для задоволення позову позивача.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2036 від 28.12.2018 року, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 8333 (вісім тисяч триста тридцять три) грн. 33 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 833 (вісімсот тридцять три) грн. 33 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, вул.Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 15 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Панченко