Справа № 480/1040/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 р.Справа № 480/1040/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника відповідача Сумцової С.В.

позивача Мальованої ОСОБА_1 .О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, по справі № 480/1040/19

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 року № Ф-5004-54 на суму 18 276,72 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 року № Ф-5004-54 на суму 18 276,72 грн. відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем протиправно було визначено позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску, оскільки позивач підприємницькою діяльністю не займається, відповідачем перевірка її діяльності не проводилась, документи бухгалтерського обліку та інші документи, які є підставою для нарахування єдиного внеску, не витребовувалися.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року залишити без змін.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Сумській області на Головне управління ДПС у Сумській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2011 року позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11).

Позивач з 10.10.2011 року перебувала на загальній системі оподаткування.

Згідно з витягу з інтегрованої картки платника податків позивача за період з 2017 року по 2018 рік, станом на 31.01.2019 за позивачем числиться недоїмка у розмірі 18 276,72 грн. (а.с. 37-38).

19.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Сумській області, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, ОСОБА_2 виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5004-54 на загальну суму боргу 18 276,72 грн. (а.с. 10).

Вказана вимога була надіслана позивачу поштою та отримана ним 14.03.2019, про що самостійно зазначено позивачем в позовній заяві (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) є, зокрема, фізичні особи підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність та члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування( в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017 року, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ( в редакції Закону України від 03.10.2017 р. N 2148-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, починаючи з 01.01.2017 року платник зобов`язаний визначати базу нарахування єдиного внеску незалежно від отримання доходу (прибутку). При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п.5 ч.1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. (ч.5 ст.8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції Закону України від 28.12.2014 р. N 77-VIII).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року-3200,00 грн.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплатити до 10.02.2018 року за звітний 2017 рік, щонайменше 8448,00 грн (3200,00*12*22%).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції Закону України від 03.10.2017 р. N 2148-VIII ).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 року-3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж у 2018 році складає 2457,18 грн (3723,00*3*22%).

Отже, за 4 квартали 2018 року платники єдиного внеску зобов`язані сплатити не менше 9828,72 грн.

При цьому суд зазначає, що право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках фізичні особи - підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Позивачем не надано доказів того, що вона має право на звільнення від сплати єдиного внеску.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 0.04.2015 № 449 (далі -Інструкція № 449).

Згідно з п.2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, зокрема на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не заперечує, що дохід у 2017-2018 р.р. вона не отримувала, а тому єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску відповідачем нараховано обгрунтовано.

Таким чином, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що обчислення єдиного внеску та прийняття вимоги про його сплату має бути проведено тільки на підставі акту перевірки про суми доходу, на який нараховується єдиний внесок та документів бухгалтерського обліку, що підтверджують отримання доходу.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника податків, позивачу нараховано єдиний внесок: 8448,00 грн. - за 2017 рік, термін сплати 09.02.2018; 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року, термін сплати 19.04.2018; 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року, термін сплати 19.07.2018; 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року, термін сплати 19.10.2018; 2457,18 грн. - за 4 квартал 2018 року, термін сплати 21.01.2019 (а.с. 37-38).

Отже, станом на 31.01.2019 року позивач мав заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн.

Відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 року № Ф-5004-54 на суму 18 276,72 грн.

Враховуючи несплату позивачем суми недоїмки в загальному розмірі 18 276,72 грн. колегія суддів приходить до висновку про правомірність оскаржуваної вимоги сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 року № Ф-5004-54 на суму 18 276,72 грн.

Посилання позивача на те, що вона протягом 2017-2018 років не займалася підприємницькою діяльністю та не отримувала прибуток, а отже нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску є безпідставним, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в силу приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від наявності доходу та фінансового стану платника.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року по справі № 480/1040/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 17.10.2019 року