Справа № 640/9548/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9548/19 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 11.05.2019 у виконавчому провадженні № 56645511.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем помилково встановлено факт невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строк та в подальшому - до отримання відповідного фінансування, виконати рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили.

З огляду на вказані обставини та керуючись положеннями ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про можливість апеляційного розгляду даної справи у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлоено судом першої інстанції та постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 361/362/17 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.01.2016 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № П-1124 від 26.05.2017 з урахуванням проведених виплат.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22.06.2018 відкрито виконавче провадження № 56645511.

06.07.2018 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до виконавця з листом № 5804/07-01, в якому просило закінчити виконавче провадження у зв`язку з виконанням рішення суду та зазначило про таке.

«Сума коштів по перерахунку за період з 01.01.2016 по 31.05.2018 становить 38857,57 гривень та буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям громадян», а саме:

- за період з 01.01.2018 по 31.05.2018, сума 8774,29 гривень буде виплачена у липні разом з пенсією ОСОБА_1 ,

- за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, сума 30083,28 гривень буде виплачуватися з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяці окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії».

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13.08.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 зазначену постанову скасовано з огляду на те, що рішення суду не виконано.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.02.2019 відновлено виконавче провадження та надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вимогу про виконання рішення суду.

З огляду на те, що позивачем не було вчинено жодних дій на виконання вимоги про виконання рішення суду державним виконавцем постановою від 11.05.2019 було накладено на позивача штраф за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 5100,00 гривень.

Позивач, вважаючи, що постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки рішення суду не є виконаним з поважних причин з огляду на повноваження позивача, покладені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на виконання рішення суду в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2018 № 103 є безпідставними, оскільки вищезазначена постанова не регулює порядок виплати пенсії на підставі рішення суду, а встановлює порядок перерахунку пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду позивачем не було виконано без поважних на те причин, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаної норми вбачається, що невиконання боржником рішення суду тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» виключно у разі відсутності поважних на те причин. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем рішення суду в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Причиною невиконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 361/362/17 в частині виплати грошових коштів стала відсутність відповідного фінансового забезпечення з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01.01.2016 року і в подальшому.

Пунктом 3 означеної Постанови Кабінету Міністрів України № 103 ухвалено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Тобто ця постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначає порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.

Отже вказана постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року фактично запровадила поетапний порядок виплати перерахованих за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року пенсій колишнім військовослужбовцям, при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

При цьому, даною постановою не змінюється регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій, а лише визначено порядок виплати перерахованих виплат.

В силу статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тож саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.

В свою чергу Кабінетом Міністрів України виходячи із фінансово - економічних можливостей прийнято постанову від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01.01.2016 року і в подальшому, запровадивши поетапний порядок виплати перерахованих пенсій вищевказаним особам.

Дана постанова на момент винесення рішення суду була чинною, а тому мала бути врахованою органами Пенсійного фонду.

В даному випадку, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у 2018 році не виділялись. Тож у контексті обставин даної справи можна дійти висновку, що позивачем не були перераховані означені кошти з поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14, 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 28 лютого 2019 року у справі № 822/1080/17.

Разом з цим, судова колегія зауважує, що згідно вимог ст. ст. 113, 117 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання, а тому позивач керувався нормативно-правовими актами, що діяли на момент виплати та розрахунку пенсії стягувачу.

При цьому, судова колегія враховує, що судове рішення боржник в межах своїх можливостей виконав, а причини, через які судове рішення не виконано в повному обсязі, не залежали від його власного волевиявлення.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не мав реальної фінансової можливості повністю виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату перерахованих сум пенсії не виділялись, то підстави для застосування штрафу за невиконання судового рішення відсутні.

В даній ситуації, суд першої інстанції застосував формальний підхід у питанні належної оцінки застосування до спірних правовідносин наслідків частини другої статті 75 Закону №1404-VIII у контексті обставин даної справи, зокрема поважності причин, що стали підставою для покладення на позивача оспорюваної відповідальності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що державний виконавець дійшов передчасного висновку щодо прийняття постанови про накладення штрафу, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та наявністьпідстав для скасування вказаного рішення суб`єкта владних повноважень.

За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку з чим прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-243, 250, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року скасувати, та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 11.05.2019 у виконавчому провадженні № 56645511.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович