Справа № 467/638/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2019 року

Київ

справа №467/638/19

адміністративне провадження №К/9901/28107/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 467/638/19 за позовом Арбузинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

УСТАНОВИВ:

Арбузинський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив затримати громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення, але не більш як на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2019 року адміністративний позов Арбузинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2019 року скасовано. Позов Арбузинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 11 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтею 288 КАС України встановлено особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що предметом розгляду в цій справі є підстави для затримання громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення, але не більш як на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи за своєю суттю вона є справою щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України та з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі заявником не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 467/638/19 за позовом Арбузинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду