Справа № 480/455/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 р.Справа № 480/455/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника відповідача - Черкасової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 24.05.19 року по справі № 480/455/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, прийнятих судом, просить суд :

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 10.08.2018, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 480/455/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену в листі від 10.08.2018 року № 31-18-0.332-5823/2/18, у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумський повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (с . В`язенка, Путивльський район, Сумська область, 41512 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, 108, м. Суми, 40021, ) суму судового збору в розмірі 1536, 80грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 480/455/19 скасувати, прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що земельний масив з кадастровим номером :04:001:0073, на частину якого претендує позивач, наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 08.02.2018 № 95 включений в перелік земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону, а наказом відповідача від 04.03.2018 № 128 затверджено проект землеустрою цього земельного масиву для продажу права оренди на земельних торгах. Зазначив, що виставлення земельної ділянки на торги, урегульоване статтею 136 ЗК України, включає, зокрема, підготовку лотів для продажу на земельних торгах, початковим етапом якої є формування та затвердження переліку земельних ділянок, право на які підлягає продажу на земельних торгах. Вказав, що положеннями ст.136 Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної або комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки. Крім того, стверджує, що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є втручанням суду у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 480/455/19 скасувати, прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру із заявою від 20.12.2017, у якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради (а.с. 12).

Листом від 31.01.2018 № Г-78-615/21-18 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу, посилаючись на те, що сільська рада висловила позицію щодо непогодження виділення земельної ділянки (а.с. 13).

В подальшому, позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру із заявою від 07.02.2018, у якій також просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради (а.с. 14).

Листом від 13.03.2018 № Г-1414-1604/21-18 ГУ Держгеокадастру повторно відмовило позивачу у наданні дозволу, посилаючись на позицію сільської ради щодо непогодження виділення земельної ділянки (а.с. 15). ОСОБА_1 не погодилась із таким рішенням відповідача та оскаржила його до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 по справі № 818/1440/18 частково задоволено вимоги ОСОБА_1 .. Визнано протиправною відмову Зобов`язано ГУ Держгеокадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2018 (а.с. 16-18).

На виконання вказаного рішення суду, Головне управління Держгеокадастру повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 07.02.2018 та листом від 10.08.2018 № 31-18-0.332-5823/2-18 відмовило у її задоволенні, посилаючись на довідку відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2018 № 608/409-18, відповідно до якої масив, за рахунок якого планується відведення земельної ділянки, включений в перелік земельних ділянок для передачі в оренду на умовах аукціону (а.с. 19).

Не погодившись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом про її оскарження, зобов`язання відповідача видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час відмови відповідачем ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (10.08.2018) спірна земельна ділянка не була виставлена на аукціон, а також з того, що обставини, на які послався відповідач в суді - включення земельної ділянки до переліку ділянок, права на які підлягають виставленню на земельні торги, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельного масиву, на частину якого претендує позивач - не були наведені в листі ГУ Держгеокадастру від 10.08.2018 № 31-18-0.332-5823/2-18.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд першої інстанції виходив з того, що наказами ГУ Держгеокадастру від 08.02.2018 № 95, від 19.03.2018 № 282 та від 04.03.2019 № 128, які є чинними на час розгляду справи, земельну ділянку включено до переліку земельних ділянок, права на які будуть продані на земельних торгах, надано дозвіл на розроблення проекту її землеустрою та затверджено такий проект. З огляду на викладене, за висновком суду першої інстанції, належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 07.02.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Приписами ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Харківській області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 29.09.2016 № 333, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за вих. № 1391/29521.

Так, підпунктом 13 пункту 4 цього Положення встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до положень ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із приписами ч.1 ст. 136 Земельного кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (ч.2 ст.136 ЗК України).

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (ч.3 ст.136 ЗК України).

Зі змісту положень статті 136 Земельного кодексу України вбачається, що у разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Як зазначалось вище, підставою для відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га слугувало те, що земельна ділянка (земельний масив), в межах якої знаходиться бажана до відведення позивачем земельна ділянка, сформований для подальшого продажу прав на неї на земельних торгах.

Так, відповідно до копії інформаційної довідки відділу у Путивльському районі від 09.08.2018 № 608/409-18 бажана до відведення ОСОБА_1 земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах (аукціоні). Також наказом ГУ Держгеокадастру від 19.03.2018 № 282 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою такої земельної ділянки (а.с. 39).

Наказом ГУ Держгеокадастру від 08.02.2018 № 95 до наказу від 09.04.2014 № 23 внесено зміни, а саме до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах (додаток 1) включено земельну ділянку площею 7,7300 га на території Мачулищанської сільської ради, кадастровий квартал :04:001 (а.с. 43, 44-45).

Наказом від 19.03.2018 № 282 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 7,7300 га (а.с. 46), а наказом ГУ Держгеокадастру від 04.03.2019 № 128 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,4100 га, розташованої на території Мачулищанської сільської ради, кадастровий квартал :04:001:0073 (а.с. 47).

Разом з тим, слід вказати, що станом на дату подання позивачем первісного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - 20.12.2017 та клопотання від 07.02.2018, за результатами розгляду якого була прийнята оскаржувана відмова, спірна земельна ділянка з кадастровим № :04:001:0073 не була включена до переліку земельних ділянок, право на які підлягає продажу на земельних торгах, оскільки відповідний наказ № 95 винесено лише 08.02.2018, тобто, після подачі клопотання позивача від 07.02.2018.

При цьому, в оскаржуваній відмові, оформленій листом ГУ Держгеокадастру від 10.08.2018 № 31-18-0.332-5823/2-18, відповідач не посилався на дату і номер наказу, яким земельна ділянка № :04:001:0073 включена до зазначеного переліку, та не зазначав, що на вказану земельну ділянку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

В первісній відповіді на заяву від 07.02.2018, наданій 13.03.2018, ГУ Держгеокадастру у Харківській області також не повідомило позивачку про включення вказаної вище земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які підлягають виставленню на земельні торги згідно з наказом № 95 від 08.02.2018.

При цьому, слід вказати, що відповідач, посилаючись на ч.3 ст.136 ЗК України та стверджуючи про правомірність відмови позивачеві з підстав включення спірної земельної ділянки до переліку ділянок, які підлягають продажу на земельних торгах, не надав до суду доказів того, що ця земельна ділянка фактично виставлена на земельні торги.

Натомість, як вбачається із загальнодоступної інформації, розміщеної на сайті ГУ Держгеокадастру у Сумській області, як станом на дату винесення судом рішення від 13.06.2018 про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2018, так і наразі земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0073 фактично не виставлена на земельні торги, які призначались на 26.06.2018, 06.08.2018, 29.08.2018, 07.11.2018, 26.12.2018, 29.03.2019, 04.04.2019, 06.08.2019, 07.08.2019, 08.08.2019, 23.09.2019, 26.09.2019.

За відомостями офіційного сайту ГУ Держгеокадастру у Харківській області, станом на 04.10.2019 ця земельна ділянка продовжує мати статус такої, що включена до переліку земельних ділянок державної власності, які будуть виставлені відповідачем на земельні торги.

Жодних доказів на підтвердження виставлення земельної ділянки на земельні торги станом на дату оскаржуваної відмови та в подальшому протягом більше ніж рік з дня винесення наказу від 08.02.2018 № 95, відповідач не надав ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

При цьому, наказ № 04.03.2019 № 128 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки № :04:001:0073 для продажу на земельних торгах винесений вже після того, як ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом про визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 10.08.2018 (07.02.2019).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеної норми, відповідачем не доведено факту виставлення земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0073 на земельні торги станом на час виникнення спірних відносин, а отже, не доведено фактичної наявності обставин, які у розумінні ч.3 ст.136 КАС України є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вищевказане свідчить про протиправність відмови відповідача, викладеної в листі від 10.08.2018 № 31-18-0.332-5823/2-18 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області, орієнтовною площею 2,00 га, ОСОБА_1 згідно заяви від 07.02.2018.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.05.2019 року у справі № 2040/7204/18 та від 16.01.2019 по справі 819/655/18, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастру, викладеної в листі від 10.08.2018 № 31-18-0.332-5823/2/18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.

Твердження відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Сумській області, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.

Разом з тим, у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки не прийняв обґрунтованого рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні.

При цьому, у постанові від 11.09.2018 по справі № 816/318/18 Верховний Суд зазначив, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити певні дії, а саме прийняття ним рішення за клопотанням заявниці замість суб`єкта владних повноважень.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було допущено втручання у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а обрано належний спосіб захисту прав позивача у спірних відносинах шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.08.2018 по справі № 815/1666/17, від 26.06.2018 по справі № 814/1755/17, від 11.09.2018 по справі № 816/318/18.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року по справі № 480/455/19 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 18.10.2019 року