Справа № 160/2813/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2813/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№34)" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року ( суддя першої інстанції Тулянцева І.В.) у справі №160/2813/19 за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№34)" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Державне підприємство Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.11.2018 року №.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивачем зазначено, що Державним підприємством Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34) отримано податкове повідомлення-рішення від 26.11.2018 року № , в якому відповідач повідомляє, що відповідно до Акту перевірки № 61073/37/04-36-55-41/08679712 від 07.11.2018 року встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 1275, 1274, 1270, 1260, 1244, 1242, 1239 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 176 090 грн. підприємство зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 35 218,00 грн. за платежем податок на додану вартість. Позивач зазначає, що ним не порушувались строки сплати податкових зобов`язань, що підтверджується деклараціями і платіжними дорученнями до кожної декларації, а тому, нарахування штрафних санкцій на підставі порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, є безпідставним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що Головним державним ревізором-інспектором відділу ПДВ Кам`янського управління Головного управління ДФС У Дніпропетровській області Глусцовою Оксаною Іванівною на підставі підпункту 19-1.1.1. пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку перевірки Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34) () з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий 2015 року, березень 2015 року, січень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт №61073/37/04-36-55-41/08679712 від 07.11.2018 року, у висновках якого відображено, що перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту 50.1 статті 50 глави ІІ розділу II та пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу II та пункту 203.2 статті 203 розділу V Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість по наступних документах:

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.03.2015 року на суму податкового зобов`язання 42 577,00 грн. із граничним терміном сплати 30.03.2015 року. Фактично сплачено 76 544,00 грн. (платіжне доручення №36922447 від 23.08.2018 року). Кількість днів затримки 1242;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 14.05.2015 року на суму податкового зобов`язання 2621,00 грн. із граничним терміном сплати 14.05.2015 року. Фактично сплачено 112 346,00 грн. (платіжне доручення №59201529 від 25.10.2018 року). Кількість днів затримки 1260;

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 16.04.2015 року на суму податкового зобов`язання 76 209,00 грн. із граничним терміном сплати 30.04.2015 року. Фактично сплачено 69 635,00 грн. (платіжне доручення №48104616 від 25.09.2018 року). Кількість днів затримки 1244;

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.03.2015 року на суму податкового зобов`язання 42 577,00 грн. із граничним терміном сплати 30.03.2015 року. Фактично сплачено 69 635,00 грн. (платіжне доручення №48104616 від 25.09.2018 року). Кількість днів затримки 1275;

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 17.02.2015 року на суму податкового зобов`язання 54 683,00 грн. із граничним терміном сплати 02.03.2015 року. Фактично сплачено 59 443,00 грн. (платіжне доручення №24242736 від 23.07.2018 року). Кількість днів затримки 1239;

- податкова декларація з податку на додану вартість № від 16.04.2015 року на суму податкового зобов`язання 76 209,00 грн. Фактично сплачено 112 346,00 грн. (платіжне доручення №59201529 від 25.10.2018 року). Кількість днів затримки 1274;

- податкова декларація з податку на додану вартість № вія 17.02.2015 року на суму податкового зобов`язання 54 683,00 грн. Фактично сплачено 76 544,00 грн. (платіжне доручення №36922447 від 23.08.2018 року). Кількість днів затримки 1270.

Таким чином, за даними камеральної перевірки встановлено, що позивачем допущено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку.

26 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про сплату штрафу у розмірі 20 % у сумі 35 218,00 грн. за платежем податок на додану вартість за затримку на 1275, 1274, 1270, 1260, 1244, 1242, 1239 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 176 090,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01.02.2015 року по Державному підприємству Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34) в інтегрованій картці платника податку з ПДВ обліковувався податковий борг в сумі 2 545 776,94 грн.

Позивачем на виконання приписів чинного законодавства України за січень - березень 2015 року до контролюючого органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в яких самостійно визначено суму зобов`язання з податку на додану вартість.

Платіжними дорученнями № 36922447 від 23.08.2018 року; № 59201529 від 25.10.2018 року; № 48104616 від 25.09.2018 року; № 24242736 від 23.07.2018 року, приєднаними до матеріалів справи, підтверджується, що позивачем сплачувались податкові зобов`язання з податку на додану вартість, які в подальшому спрямовувались податковим органом на погашення існуючого у позивача податкового боргу з урахуванням вимог статті 89 Податкового кодексу України.

З відомостей інтегрованої картки платника податку, залученої до матеріалів справи, вбачається, що починаючи з 01.01.2015 року і до жовтня 2018 року (терміну погашення податкового боргу на підставі платіжного доручення №59201529 від 25.10.2018) за підприємством рахується податковий борг з ПДВ, який погашався у порядку черговості.

Відповідно п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, п. 36.5. ст. 36 ПК України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами п. 57.1 ст.57 та п. 203.2. ст. 203 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до частини першої пункту 87.9 ст. 89 ПК у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Нормою пункту 87.9 ст. 87 ПК України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, за встановлення у судовому процесі обставин наявності у позивача податкового боргу, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов`язань, податковим органом було правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі ст. 126 ПК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№34)" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі №160/2813/19 за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№34)" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.10.2019 р.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва