Справа № 140/2480/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

18 жовтня 2019 рокуЛуцькСправа № 140/2480/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міськрайонного управління юстиції Волинської області № 9625463 від 19.09.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою судді від 03.09.2019 року відкрито провадження у справі.

Судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Згідно ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

З урахуванням вимог ч.2 ст.173 КАС України судом, в підготовчому засіданні 18.10.2019 року, ініційоване питання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив. Вважає, що даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач в судове засідання уповноважених представників не направив. Подав суду 27.09.2019 року письмову заяву про розгляд справи без участі.

Проте, суд дійшов, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міськрайонного управління юстиції Волинської області №9625463 від 19.09.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Підставу для скасування рішення державного реєстратора позивач вказує те, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від року №428 було видано свідоцтво про право власності на приміщення загальною площею 114.2 кв.м. в гуртожитку, який розташований в м. Луцьку на бульварі Дружби Народів за №6 і яке належить закритому акціонерному товариству «Соціальна сфера» на праві колективної власності. 18.12.2004 року КП « Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» була проведена державна реєстрація права власності на даний об`єкт нерухомого майна, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № витягу 5911940.

В подальшому, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Є.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 914477 було придбано у ЗАТ «Соціальна сфера» 19/100 частин секції №51-Б в гуртожитку, який розташований в м. Луцьку на бульварі Дружби Народів за №6

Відповідно до рішення Луцької міської ради від 28.02.2013 року №38/53 та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.03.2013 року №127-1 було передано у міську комунальну власність від ПрАТ «Соціальна сфера» не викуплених частин гуртожитку на бульварі Дружби АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло 1273-Р, видане відділом реєстру житлового фонду житлово-комунального господарства Луцької міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності 26/100 частин секції АДРЕСА_2 . Реєстрація права власності була проведена 22.08.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло 1278-Р, видане 25.07.2013 року відділом реєстру житлового фонду житлово-комунального господарства Луцької міської ради ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві спільної сумісної власності 19/100 частин секції АДРЕСА_2 . Реєстрація права власності була проведена 26.08.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 25.07.2013 року, позивач є власником 18/100 частки секції 51Б в гуртожитку АДРЕСА_1 , видане відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради. Реєстрація права власності була проведена 19.09.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

У відповіді В.о. директора Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради від 29.08.2019 року, на запит позивача, було зазначено, що Згідно ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування впливає на права третіх осіб, а тому запропоновано позивачу вирішувати спір у судовому порядку.

В свою чергу, позивач у позові вказує, що під час державної реєстрації прав на нерухоме майно на один і той же об`єкт нерухомого майна - секцію 51-Б в будинку АДРЕСА_1 було відкрито чотири розділи : перший розділ № 914477- про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 ; другий розділ № 01 - про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третій розділ №01 - про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; четвертий розділ № 01 - про державну реєстрацію права власності за мною, ОСОБА_2 ..

У зв`язку з чим, позивач вважає, що відкриття чотирьох розділів на один і той же об`єкт нерухомого майна суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення державної реєстрації речових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року №1141, у зв`язку з чим просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького міськрайонного управління юстиції Волинської області № 9625463 від 19.09.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ про реєстрацію за ОСОБА_9 права власності на об`єкт нерухомого майна № 01.

Як встановлено статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вжитий у статті 2 КАС України термін суб`єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією відповідачем майнових прав, на нерухоме майно секцію 51-Б в будинку АДРЕСА_1 , права на яке також належать, як позивачу так і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а позивачем оскаржується рішення відповідача саме з тих підстав, що відкриття чотирьох розділів на один і той же об`єкт нерухомого майна суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності на житло від 25.07.2013 року, з якого вбачається, що позивач є власником житлового приміщення спільного заселення в розмірі 18/100 частки секції 51 Б гуртожитку № 6 блок Б на бульварі АДРЕСА_3 , що в свою чергу підтверджує позицію суду про спільну власність секції 51-Б в будинку АДРЕСА_3 позивача та згіданих вище осіб.

Отже, спірні правовідносини у даній справі, пов`язані, в першу чергу із встановлення права позивача та інших осіб на користування, розпорядження і володіння нерухомим майном секцію АДРЕСА_4 будинку АДРЕСА_3 , а відтак, належним відповідачем у такій справі є особи, право на майно якої оспорюється чи порушується та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як відповідача, якщо позивач вважає його винним у порушені прав, у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Зазначена правова позиція узгоджується і з правовою позицією Великої Палати Верховного суду викладеній у постанові від 02.10.2019 року у справі №807/137/18.

Згідно п.1.ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п.2. ч.2 ст.183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У зв`язку з чим суд роз`яснює позивачу що такий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Крім того, згідно ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи те, що провадження у справі підлягає закриттю, позивачу слід повернути з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок, сплачений згідно квитанції №55 від 13 серпня 2019 року.

Керуючись статтями 183, п.1 ч.1 ст.238, ч.3 ст.243, ст..256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про скасування рішення, закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір може бути вирішено за правилами цивільного судочинства Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок, сплачений згідно квитанції №55 від 13 серпня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Сорока