Справа № 580/2927/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 жовтня 2019 року справа № 580/2927/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 580/2927/19

за позовом ОСОБА_1

до Звенигородської міської ради Черкаської області

про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, прийнято ухвалу.

23.09.2019 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Звенигородської міської ради Черкаської області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Звенигородської міської ради Черкаської області щодо не виконання вимог підпункту 2 пункту «а» частини 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», - вирішення відповідно до законодавства питань про надання допомоги особам з інвалідністю з дитинства III групи ОСОБА_1 на відведення у першочерговому порядку земельної ділянки для індивідуального будівництва, садівництва та городництва, що знаходиться та розташована між присадибною земельною ділянкою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) та земельною ділянкою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2) ;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення 26 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 23.02.2018 № 26-21/VII;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення 29 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 15.06.2018 № 29-22/VII;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення 32 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 28.09.2018 № 32-30/VII;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення 34 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 23.11.2018 № 34-19/VIІ;

- зобов`язати Звенигородську міську раду Черкаської області виконати вимоги підпункту 2 пункту «а» частини 1 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» та вирішити відповідно до законодавства питання про надання допомоги особі з інвалідністю з дитинства III групи ОСОБА_1 у відведенні у першочерговому порядку земельної ділянки для індивідуального будівництва, садівництва та городництва, що знаходиться та розташована між присадибною земельною ділянкою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) та земельною ділянкою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2) .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі зазначено, що позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: доказу сплати судового збору у сумі 4610,40 грн; нової редакції позовної заяви із зазначенням: ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ (стосовно відповідача), формуванням позовних вимог відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, способу захисту порушеного права; обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду; засвідчених у встановленому порядку копій, доданих до позовної заяви.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 04.10.2019, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення штрих кодовий ідентифікатор 454. Останнім днем наданого судом строку на усунення недоліків було 09.10.2019.

10.10.2019, тобто з пропуском встановленого ухвалою від 26.09.2019 п`ятиденного строку, позивачем здано на пошту документи у порядку усунення недоліків, що надійшли до Черкаського окружного адміністративного суду 11.10.2019, зокрема: заяву від 08.10.2019; заяву про звільнення від сплати судового збору від 08.10.2019; заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позивачем не надано: нової редакції позовної заяви із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ (стосовно відповідача); засвідчених у встановленому порядку копій документів, доданих до позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Позивачем під час надання документів у порядку усунення недоліків не надано їх копій для відповідача.

У заяві про звільнення від сплати судового збору позивач просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, всі судові витрати покласти на відповідача - Звенигородську міську раду Черкаської області та зазначає про скрутний майновий стан.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може ухвалою за клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин.

У частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів позовної заяви не надано доказів на підтвердження майнового стану позивача, зокрема доказів, що розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, оскільки не надано відомостей про доходи за 2018 рік, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Суд, що вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги), встановивши за результатом розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення тягаря несення судових витрат та дійшовши висновку про необхідність реалізації такого свого права, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього тягаря. Визначення способу зменшення тягаря несення судових витрат є прерогативою відповідного суду.

Європейський суд з прав людини у прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Необґрунтоване звільнення від сплати судового збору утворить переваги у становищі стосовно інших суб`єктів звернення до суду за захистом, тоді як відповідно до статті 129 Конституції України та пункту 2 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя у адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору належить відмовити.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач посилається на статтю 264 Кодексу адміністративного судочинства України та просить поновити пропущений строк звернення до суду, проте не зазначає обґрунтування поважності причин його пропуску та не надає доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою від 26.09.2019 зазначалось, що позивачу було відомо про оскаржувані рішення від 23.02.2018 № 26-21/VII та від 15.06.2018 № 29-22/VII у 2018 році, а з позовною заявою до суду ОСОБА_1 звернувся 20.09.2019, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Разом з тим, згідно пункту 18 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Враховуючи зазначене, оскаржувані рішення від 23.02.2018 № 26-21/VII та від 15.06.2018 № 29-22/VII не є нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим для обчислення строку їх оскарження застосовуються вимоги статтей 122-123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи зазначене, станом на 15.10.2019 недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 26.09.2019 позивачем не усунуто.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розподілу судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи, що позивачем не сплачено судовий збір і зазначена обставина слугувала підставою для залишення позовної заяви без руху, то відсутні підстави для вирішення питання повернення судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 139, 169, 242, 243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова