Справа № 240/409/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/409/19

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Налапка М.М.,

представника відповідача: Зеленюка Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року Державне підприємство "Коростишівське лісове господарство" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що уповноваженими особами ГУ ДФС у Житомирській області проведена камеральна перевірка термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ДП "Коростишівське ЛГ" за звітні періоди - січень, лютий, березень, квітень, травень, жовтень, грудень 2017 року та січень 2018 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки №9896/06-30-51-12/00991858 від 20.11.2018 за висновками якого ДП "Коростишівське лісове господарство" порушило граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН (а.с. 11-13).

Не погодившись із цими висновками ДП "Коростишівське лісове господарство" подало письмові заперечення відповідачу на акт перевірки (а.с. 14-17).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Житомирській області винесене податкове повідомлення-рішення від 12.12.2018 за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 31270,31 грн, з них:

- на суму ПДВ 205594,87 грн (із затримкою на 15 і менше днів) застосовано штраф у розмірі (10%) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН в сумі 20559,55 грн;

- на суму ПДВ 28066,70 грн (із затримкою на 16 до 30 днів), застосовано штраф у розмірі (20%) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН в сумі 5013,34 грн;

- на суму ПДВ 14111,06 грн (із затримкою від 61 до 365 днів), застосовано штраф у розмірі (40%) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН в сумі 5644,42 грн (а.с. 18).

Позивач стверджує, що висновок ГУ ДФС у Житомирській області про порушення ДП "Коростишівське лісове господарство" граничних термінів реєстрації податкових накладних, що не надаються покупцям перелік яких наведено у Таблиці 1 до акту перевірки є безпідставним та звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, в той час, як доводи позивача є необґрунтованими та не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Колегія суддів не заперечує доводи суду першої інстанції, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржуване податкове-повідомлення рішення винесене на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством з огляду на наступне.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений Постановою КМУ від 29 грудня 2010 року № 1246, та передбачає таке (далі - Порядок № 1246).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки зокрема дотримання вимог, установлених пунктом 201.10 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). (п. 13 Порядку № 1246)

Згідно положень пунктів 14, 15 Порядку № 1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Так в матеріалах справи містяться квитанції про реєстрацію вищезазначених податкових накладних, які були прийняті Державною фіскальної службою України без помилок.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскільки позивач направив до ЄРПН на реєстрацію податкові накладні та отримав квитанції про прийняття податкових накладних до ЄРПН без помилок, то порушень вимог п. 201.10 ПК України під час реєстрації податкових накладних відповідачем виявлено не було.

Відповідно до абз. 9 п. 201.10 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у жодній квитанції про реєстрацію податкової накладної не зазначені дата та час надання ії в електронному вигляді до ДФС. Водночас наявна тільки дата реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів вважає, що дата реєстрації податкових накладних є односторонньою дією посадової особи ДФС, яка не може свідчити, що дата реєстрації податкової накладної є датою надання податкової накладної для реєстрації.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував положень ч. 2 ст. 77 КАС України відповідно до якого в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Більше того, згідно пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України у даному випадку необхідно застосувати презумпцію правомірності рішень платника податку згідно якого, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків.

А відтак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можна було б установити, що Державне підприємство "Коростишівське лісове господарство" несвоєчасно подало податкові накладні в електронному вигляді до ДФС.

При цьому, колегія суддів враховує, що в даному випадку будь-якої шкоди державі не спричинено, жодних шкідливих чи негативних наслідків для неї не наступило.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вищевказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2018 року № ГУ ДФС у Житомирській області щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для оцінки втручання в право особи на мирне володіння майном на предмет сумісності з гарантіями статті 1 Першого протоколу, необхідно з`ясувати чи є втручання законним, чи переслідує воно суспільний чи публічний інтерес та чи є таке втручання пропорційним визначеним цілям (зокрема, рішення ЄСПЛ у справах "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited проти України" від 23 січня 2014 року). При цьому Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, навіть якщо не буде додержано хоча б одного критерію.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 4802,5 грн. (1921 грн.+2881,50 грн.) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року -скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2018 р. № Головного управління ДФС у Житомирській області щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних Державним підприємством "Коростишівське лісове господарство".

Стягнути на користь Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області понесені судові витрати в сумі 4802,5 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.