Справа № 520/8774/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. № 520/8774/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення № 411 від 26.04.2019 Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у переведенні з виду на вид, на пенсію за віком відповідно Закону України № 889-VІІ «Про держану службу»;

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перевести ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за віком відповідно Закону України № 889-VП «Про держану службу» з 19.04.2019 року та виплачувати пенсію з розрахунку 60 відсотків від середнього розміру щомісячної заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Індустріальним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова від 18.04.2019 № 5419/46-03 та від 18.04.2019 № 5420/46-03 з урахуванням надбавки за інтенсивність праці, місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову позивачка зазначив, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку та враховуючи відповідний стаж роботи, ОСОБА_1 19.04.2019 року звернулась до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за віком у порядку Закону України "Про державну службу". Листом від 26.04.2019 відповідачем повідомлено позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до її заяви, у зв`язку із недостатністю стажу роботи на відповідних посадах, віднесених до посад державної служби. Проте, позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача, у зв`язку із чим звернулась до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки стаж роботи державної склав - 19 років 0 місяців 28 днів, та станом на 01.05.2016 року позивачка не мала 20-ти річного стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії. У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позову.

Також просив замінити відповідача з Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року замінено відповідача з Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з 23.12.2014 та отримує пенсію за віком на загальних підставах, призначеної за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що 19.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою, відповідно до якої просила перевести її на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

26.04.2019 року рішенням Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до заяви від 19.04.2019, оскільки станом на 01.05.2016 року вона мала трудовий стаж 19 років 28 днів: з 04.12.1995 року по 31.12.2014 року та не працювала на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що є недостатнім для переведення на пенсію за віком, згідно вимог Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Дослідивши докази, суд зазначає, що для правильного вирішення цього спору слід встановити, чи поширюється визначене п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" право осіб щодо призначення пенсії на правовідносини, що виникають при переведенні пенсіонерів з одного виду пенсії на інший.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII (із змінами, внесеними згідно із Законами України від 27.03.2014 N 1166-VII, від 28.12.2014 N 76-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до і січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (тобто до 01.05.2016 року) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч. 2 ст.46 Закону України №889-VIII. До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889- VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно пункту 6 вище зазначеного Порядку 229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до положень вказаної статті, є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця позивачем не було дотримано вимоги передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 щодо відповідного віку і страхового стажу. Для жінок зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме право на пенсію за віком мають жінки після досягнення ними 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року, а також передбачені вимоги п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу" - стаж державної служби не менше 20 років.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889 - VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 - VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 - VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

З матеріалів справи та доводів письмового відзиву на позов вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатність стажу державної служби у позивача - відсутність 20-ти річного стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії.

Судом встановлено, що позивач станом на 01.05.2016 року, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 - VІІІ має стаж державної служби 19 років 0 місяців 28 днів, що підтверджується копією трудової книжки.

Таким чином, позивачка, не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону на підставі п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу», та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» вік і страховий стаж.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 822/524/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також судом встановлено, що станом на 01.05.2016 року позивачка не досягла віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме - 57 років 6 місяців.

Враховуючи вищевикладене та те, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком у позивачки відсутній 20-ти річний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців і така не досягла віку визначеного законом, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є законною.

Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 411 від 26.04.2019 Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у переведенні з виду на вид, на пенсію за віком відповідно Закону України № 889-VІІ «Про держану службу», зобов`язання Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно Закону України № 889-VП «Про держану службу» з 19.04.2019 року та виплачувати пенсію з розрахунку 60 відсотків від середнього розміру щомісячної заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Індустріальним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова від 18.04.2019 № 5419/46-03 та від 18.04.2019 № 5420/46-03 з урахуванням надбавки за інтенсивність праці, місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов