Справа № 400/3319/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/3319/18

Головуючий в І інстанції: Біоносенко В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 31.01.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просив стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в сумі 49154,96 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 10.10.2019 року.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить провести розгляд справи у відкритому судовому засіданні за його участю.

Поряд з цим, згідно матеріалів справи рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року, яке є предметом апеляційного розгляду, було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно вимог ч. 2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

На підставі наведеного, з огляду на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), яка за правилами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України може бути розглянута судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про участь представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та вважає за можливе продовження апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи, ГУ ДФС у Миколаївській області було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 12.01.2018 року № 1651-17 про сплату податкового боргу, наявного станом на 11.01.2018 року, у сумі 49154,96 грн. за платежем 18010200 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Враховуючи, що відповідачем не було погашено податковий борг за вказаною податковою вимогою, ГУ ДФС у Миколаївській області звернулось до суду з даним позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 49154,96 грн.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке просить стягнути з відповідача ГУ ДФС у Миколаївській області в якості податкового боргу, було визначено відповідачу податковим органом у податковому повідомленні - рішенні від 17.05.2017 року № 5615-00. Разом з цим, судом першої інстанції було встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 17.05.2017 року № 5615-00 скасовано рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року у справі № 814/1865/17, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку сума податкового боргу в розмірі 49154,96 грн. не може вважатися узгодженою та у позивача відсутнє право на стягнення цього боргу, оскільки скасовано податкове повідомлення-рішення № 5615-00 від 17.05.2017 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом вимог пп. 266.7.1 п. 266.7, пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 56.1, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно вимог пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 49154,96 грн., яке просить стягнути з відповідача ГУ ДФС у Миколаївській області в якості податкового боргу, було визначено відповідачу податковим органом у податковому повідомленні - рішенні від 17.05.2017 року № 5615-00.

Проте, вказане податкове повідомлення - рішення від 17.05.2017 року № 5615-00 визнано протиправним та скасовано рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року у справі № 814/1865/17, яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 49154,96 грн., визначене податковим повідомленням - рішенням від 17.05.2017 року № 5615-00, не є податковим боргом, вказане ППР та податкова вимога про сплату наведеної суми грошового зобов`язання від 12.01.2018 року № 1651-17 є відкликаними, а тому, відповідно відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Посилання апелянта на те, що грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке просить стягнути з відповідача ГУ ДФС у Миколаївській області в якості податкового боргу у даній справі, визначені двома податковими повідомленнями-рішеннями від 17.05.2017 року № 5615-00 та № 5640-00 на суму 45678,96 грн. та на суму 3476 грн., а тому, скасування ППР від 17.05.2017 року № 5615-00 рішенням суду не може бути підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі, спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається із рішень судів у справі № 814/1865/17 та наданого позивачем податкового повідомлення - рішення від 17.05.2017 року № 5615-00, вказаним рішенням відповідачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, саме на суму 49154,96 грн., яка відповідає сумі стягнення, що заявлена позивачем у даній справі.

Доказів існування іншого податкового повідомлення - рішення, несплата грошового зобов`язання за яким стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, останнім не надано.

Таким чином, враховуючи, що податкове повідомлення - рішення від 17.05.2017 року № 5615-00 про визначення відповідачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 49154,96 грн. скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для стягнення вказаної суми грошового зобов`язання в якості податкового боргу з відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно колегія суддів вважає можливим зазначити, що за ознаками, визначеними пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності в розумінні частини 6 статті 12 КАС України.

Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 10.10.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька