Справа № 826/7483/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 жовтня 2019 року+

Київ

справа №826/7483/18

адміністративне провадження №К/9901/27874/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 у справі № 826/7483/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМІНА» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної фіскальної служби (далі - ДФС) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2018.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 у задоволенні клопотання ДФС про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання оригіналу квитанції про оплату судового збору, а також заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання і особа, яка її подала, порушує питання про поновлення цього строку, при цьому, не вказує причини пропуску зазначеного строку та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску не додає.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 17.09.2018 подано 29.12.2018, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження. При цьому, вперше подану ДФС апеляційну скаргу було повернуто ухвалою суду від 05.11.2018 у зв`язку з неподанням належним чином оформленого документу, що підтверджує повноваження представника. При цьому, скаржник при повторному звернені просить суд поновити строк на подачу апеляційної скарги, разом з тим не надає жодних доказів, які підтверджували б поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги, що є перешкодою в прийнятті апеляційної скарги ДФС до провадження суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019, скаржник у строк, визначений судом, недоліки апеляційної скарги не усунув, зокрема, на пропозицію суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та доказів сплати судового збору не направив.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою 29.12.2018 на рішення суду від 17.09.2018, повний текст якого складено того ж дня, не сплатив судовий збір та пропустив строк на апеляційне оскарження, не надавши при цьому ані доказів дати отримання копії оскаржуваного рішення (на підтвердження наявності підстав, визначених ч. 2 ст. 295 КАС України, для поновлення такого строку), ані клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку в порядку ч. 3 ст. 295 цього Кодексу. Не надано таких доказів та обґрунтувань і на виконання вимог ухвали суду від 23.01.2019, якою апелянту було роз`яснено порядок усунення недоліків апеляційної скарги та зазначено про наслідки, що застосовуватимуться до апеляційної скарги у разі неусунення таких недоліків, зокрема в частині пропуску строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки відсутність коштів для сплати судового збору є об`єктивною причиною пропуску строку, яка не залежать від волі ДФС, що є підставою для його поновлення. Звертає увагу на конституційне закріплення права на апеляційне і касаційне оскарження судового рішення, оскільки за відсутності можливості даного оскарження Державний бюджет може понести значні витрати. Крім того, Кодексом адміністративного судочинства України визначено право сторони на повторне звернення до суду, разом з тим вказаними нормами не визначено чітко строків на повторне звернення. Зазначає, що на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції 23.01.2019 ДФС подавало клопотання про продовжити строк виконання вимог ухвали в частині надання суду документу, оскільки податковий орган не має можливості виконати вимоги ухвали суду у визначений строк. В той же час, доказів такого звернення до суду не надано.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

В даному випадку підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало саме те, що скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим доводи скаржника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження є безпідставними. Доводів про те, що на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подавалась саме заява про поновлення строку, касаційна скарга не містить.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки скаржником не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із повідомленням інших (поважних) підстав для поновлення такого строку.

Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України, у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 у справі № 826/7483/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду