Справа № 240/9360/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9360/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови у донарахуванні та виплаті йому грошової компенсації втраченого домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належало його матері - ОСОБА_2 , застосувавши індекс 1,34;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області донарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості втраченого домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належало його матері - ОСОБА_2 , застосувавши індекс 1,34.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що його матері - ОСОБА_2 належав на праві власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що с. Закусили Народицького району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, зазначений житловий будинок 27.04.2009 був зданий на баланс Закусилівської сільської ради. При цьому, на виконання рішення Народицького районного суду від 08.07.2009 у справі 2а-2375/09 його матір було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння в розмірі 94017,00 гривень. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.06.2018 позивач, після смерті своєї матері, успадкував вищезазначену грошову компенсацію вартості втраченого домоволодіння в розмірі 94017,00 гривень. Однак, ОСОБА_1 зазначає, що вказана компенсація йому на даний час не виплачена, а за час його перебування в черзі для отримання компенсації вартість зданого на баланс сільської ради домоволодіння збільшилась, а тому він вважає, що не отримана ним компенсація повинна бути проіндексована. У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про нарахування та виплату йому компенсації за втрачене нерухоме майно із застосуванням при розрахунку коефіцієнту індексації житлового фонду 1,34. Однак, у відповідь на своє звернення він отримав відмову, мотивовану відсутністю обґрунтованих підстав для донарахування та виплати індексації.

Позивач вважає, таку відмову Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області такою, що порушує його законні права та інтереси, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 16 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ним копії зазначеної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, 24 липня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 з усуненими недоліками.

Ухвалою судді від 29 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/9360/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами 30 липня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області отримало 02 серпня 2019 року (а.с.32).

Разом з тим, станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.04.2009 ОСОБА_2 (покійна матір позивача) за життя на підставі акту прийому будинку на баланс від 27.04.2009 передала на баланс у комунальну власність Закусилівської сільської ради житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який належав їй на праві приватної власності.

Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 та розпорядження Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 с. Закусили, Народицького району, Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

З наявної у матеріалах справи копії акту оцінки від 25.11.2008 вбачається, що грошова компенсації за втрачена на радіоактивно забрудненій території нерухоме майно (житловий будинок з господаськими будівлями і спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 була визначена в розмірі 94017,00 гривень (а.с.35).

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 08.07.2009 у справі № 2а-2375/09 позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області було задоволено та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , в сумі 94017,00 гривень (а.с.17).

На виконання вищезазначеної постанови від 08.07.2009 у справі № 2а-2375/09 ОСОБА_2 18 січня 2010 року було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння, що підтверджується інформацією, зазначеною в листі Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області від 01.10.2019 №01-51/04/2505 (а.с.57).

20 грудня 2017 року ОСОБА_2 (мати позивача) померла.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , в сумі 94017,00 гривень став її син - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.15).

Згідно з повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області від 01.10.2019 №01-51/04/2505 (а.с.57) документи на виплату грошової компенсації в сумі 94017,00 гривень за втрачене нерухоме майно згідно ст. 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 (згідно свідоцтва про право на спадщину за законом) перебувають на обліку за №361 від 18.01.2010, виплата компенсації не проведена.

З огляду на зазначене ОСОБА_1 вважає, що за час його перебування в черзі для отримання компенсації, вартість зданого на баланс сільської ради домоволодіння збільшилась, а тому не отримана ним компенсація повинна бути проіндексована.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив донарахувати та виплатити йому компенсацію за втрачене нерухоме майно (домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 ) із застосуванням при розрахунку коефіцієнту індексації житлового фонду 1,34, встановленого у 2009 році наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 31.03.2009 №133. За наслідками розгляду вказаної заяви, Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області листом від 05.07.2019 №01-51/04/1726 повідомило позивача, що управління в своїй роботі керується Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядком виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивного забруднення території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009, яким не передбачено нарахування управлінням грошової індексації вартості домоволодінь до сум, визначених судом (а.с.16).

Не погоджуючись із відмовою відповідача відмови у донарахуванні та виплаті йому грошової компенсації втраченого домоволодіння із застосуванням індексу 1,34, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 16 Основного Закону забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).

Статтею 1 Закону №796-XII передбачено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону №796-XII громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини першої статті 13 Закону №796-XII закріплено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Статтею 35 Закону №796-XII передбачено, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Положеннями частини першої статті 67 Закону №796-XII встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної, плати.

До 18.11.2009 порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було врегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (далі - Положення №755).

Згідно з п. 5 Положення №755 спадкоємець, нерухоме майно якого знаходиться на території зони радіоактивного забруднення, на підставі оцінки вартості втраченого майна має право отримати за нього грошову компенсацію, сума якої перераховується відділеннями Державного казначейства за місцем знаходження майна на рахунок, відкритий спадкоємцем у будь-якому банку України. При цьому, п. 7 та 8 Положення №755 було встановлено, що грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади. Натомість, у разі коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) постанову Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" визнано такою, що втратила чинність, натомість затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Згідно з пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009року № 1243 (далі - Порядок №1243), цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Відповідно до пп. 3 п. 2 Порядку №1243 компенсацією є відшкодування вартості нерухомого майна, втраченого на місці відселення на момент припинення права власності, розмір якого визначається шляхом проведення суб`єктом оціночної діяльності незалежної оцінки такого майна у порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з пунктом 5 Порядку №1243 сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Водночас, спадкоємці громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право на грошову компенсацію за втрачене спадкодавцем нерухоме майно, якщо така компенсація була нарахована, але не отримана переселенцем, відповідно до норм Цивільного кодексу України.

Судом безспірно встановлено, що мати позивача - ОСОБА_2 була поставлена на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 18 січня 2010 року (а.с.16, 57) , тобто вже після прийняття Порядку №1243, а тому саме його положення слід застосовувати до спірних правовідносин щодо нарахування індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності врахування Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою КМУ №755 від 15.07.1997, оскільки на час виникнення правовідносин (постановку на чергу) вказане Положення №755 втратило чинність.

Разом з тим, нормами Порядку №1243 не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

Отже, враховуючи ту обставину, що матір ОСОБА_1 була поставлена на чергу для отримання грошової компенсації в розмірі 94017,00 грн. за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої є позивач, після набрання законної сили Порядком №1243, яким не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгунтованими та не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що відповідачам на виконання частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено правомірність дій Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння із застосуванням індексації вартості житлового фонду, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 261, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Свято-Миколаївська, 136, смт. Народичі, Житомирська область, 11400; ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович