Справа № 240/5436/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/5436/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представник відповідача: Москаленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства оборони України, про:

- визнання протиправним та скасування п.23 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 16.11.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.02.2018 №16;

- зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи з 16.11.2017 внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01.01.2017, з урахуванням проведених виплат, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2019 позов задовольнив в повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що 3 групу інвалідності було встановлено з причини (п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") отримання травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини і за дану групу за цією підставою позивач отримав грошову компенсацію, в той час як після 01.01.2017, позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 16.11.2017, причина (п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"): внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивач скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вважає, що позивач помилково ототожнює встановлення за результатами чергового огляду вищої групи інвалідності, із самостійним правом на отримання (а не призначення) одноразової грошової допомоги. Також зазначає, що у позивача відсутні правові підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки закінчився дворічний строк після первинного встановлення 3 групи інвалідності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 по справі № 295/3091/17.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторни, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посадах сержантського складу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, що підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2019 року №42.

27.04.2014 під час виконання обов`язків військової служби отримав осколковий перелом лівої ліктьової кістки, що підтверджується копією довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.05.2014 №328 про обставини отримання травми.

Постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 09.10.2014 року № 408, встановлено, що отримана позивачем ТРАВМА, ТАК, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 09.10.2014 року № 408.

19.11.2014 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 при первинному огляді позивачу було встановлено інвалідність 3 групи з 18.11.2014 внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби .

Одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням мені 3 групи інвалідності відповідачем виплачена в сумі 182700,00 грн.

06.06.2016 під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, при участі в антитерористичній операції, позивач отримав мінно-вибухову травму, перелом ребер грудної клітини, множинні поранення обох ніг з ушкодженням гомілок та бедер, ЗЧМТ, контузії головного мозку та акубаротравму, що підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2016 №1540 про обставини отримання травми. (а.с.21)

Згідно довідки Житомирської обласної МСЕК №2 серія12 ААА №863717 від 20.11.2017 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 позивачу встановлено 2 групу інвалідності, з 16.11.2017, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. (а.с.22)

Постановою Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Міністерства оборони України) від 17.01.2019 №110 причинний зв`язок за свідоцтвом про хворобу від 09.10.2014 № 408 відмінено, та встановлено, що отримана позивачем ТРАВМА, ЗАХВОРЮВАННЯ ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання ЦВЛК від 17.01.2019 року №110. (а.с.23)

31.01.2019 Управлінням соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради позивачу встановлений статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи . (а.с.4)

05.12.2017 позивач звернувся до Міністерства оборони України через командира військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 16.11.2017 та до заяви додав: копію довідки Житомирської обласної МСЕК №2 серія12 ААА №863717 від 20.11.2017; копії свідоцтва про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 09.10.2014 № 408 та довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.05.2014 №328 про обставини отримання травми; копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2016 №1540 про обставини отримання травми; також копії паспорту, картки платника податків, картки реквізитів банку. (а.с.24)

04.12.2017 висновок та зазначені документи, за вихідним №3422 були надіслані військовою частиною НОМЕР_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони для прийняття відповідного рішення, згідно листа - висновку військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2017 №3422.

Пунктом 23 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - комісія МОУ) від 09.02.2018 року №16, оформленого протоколом, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності. (а.с.26)

Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 16.11.2017, внаслідок, поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч.1 ст. 16 Закону № 2011-XII).

Пунктом 4 ч.2 ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Приписами ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 8 Постанови № 975).

Отже, зазначеними вище нормами Закону № 2011-XII та Порядку №975 визначено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 3 Постанови № 975).

Як встановлено судом першої інстанції, за наслідками первинного огляду з 18.11.2014 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим йому виплачена грошова допомога. При цьому, постановою Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Міністерства оборони України) від 17.01.2019 №110 причинний зв`язок за свідоцтвом про хворобу від 09.10.2014 № 408 відмінено, та встановлено, що отримана позивачем ТРАВМА, ЗАХВОРЮВАННЯ ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Також, судом першої інстанції правомірно зазначено, що з 18.11.2014 позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок травми, захворювання, що пов`язані із захистом Батьківщини та за наслідками повторного огляду позивачу з 16.11.2017 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги обґрунтовано тим, що відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Однак, суд враховує, що Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 16.11.2017 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Також слід зазначити, що ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року по справі № 295/3091/17 (№ К/9901/5281/17) та від 21.06.18 (справа № 760/11440/17).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачу 3 групу інвалідності було встановлено з причини (п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") отримання травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини і за дану групу за цією підставою позивач отримав грошову компенсацію, в той час як після 01.01.2017, позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 16.11.2017, причина (п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"): внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

Також слід зазначити, що компенсацію за встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби позивач не отримував так як дана інвалідність встановлена вперше, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Доводи апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки закінчився дворічний строк після первинного встановлення 3 групи інвалідності, колегія суддів вважає помилковими помилковими. Інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в п. 23 рішення Комісії, оформленого протоколом № 16 від 06.02.2018, не наведено.

При цьому суд зазначає, що встановлення з 16.11.2017 позивачу 2 групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаними із виконанням військової служби є підставами для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі передбаченому ч.1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, а саме в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що комісія Міністерства оборони України відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Шидловський В.Б.