Справа № 300/992/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9572/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року (ухвалене в Івано-Франківськ судом під головуванням судді Главача І.А., дата складення повного рішення 06.08.2019) у справі № 300/992/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, якою просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019 №, № та податкову вимогу №26348-52 від 18.04.2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 05.04.2019, № від 05.04.2019. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №26348-52 від 18.04.2019. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального та процесуального права, так як судом не взято до уваги доводи та докази, якими обґрунтував свою позицію відповідач. Основними доводами апеляційної скарги є те, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено невідповідність відомостей, які були заявлені при митному оформленні легкового автомобіля в Україні в частині заниження фактурної вартості товару за митною декларацією, оскільки згідно отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних показників на ввезений позивачем автомобіль перевіркою встановлено, що позивачем до оформлення експорту товару за митною декларацією представлено не автентичні документи (з недостовірними відомостями) щодо фактурної вартості даного транспортного засобу, в результаті чого занижено рівень фактурної вартості товару. Вважає, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога.

Позивач на апеляційну скаргу у встановлені судом строки подав відзив, у якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване, судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга відповідача по своїй суті є відзивом на позовну заяву без зазначення яких саме порушень норм матеріального чи процесуального права допущено судом першої інстанції. Вважає, що акт перевірки містить необґрунтовані та непідтверджені дані щодо належного встановлення вини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога підлягають скасуванню. Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено і такі обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами, що 01.09.2017 на митну територію України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб автомобіль марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 см.куб., календарний рік виготовлення 2013.

06.09.2017 відділом митного оформлення Івано-Франківської митниці ДФС здійснено оформлення вказаного транспортного засобу за митною вартістю 138868,29 грн. згідно митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017 (а.с.46).

Позивачем під час митного оформлення автомобіля сплачено: ввізне мито за ставкою 10% в розмірі 13886,83 грн.; акцизний податок в розмірі 4643,85 грн.; податок на додану вартість за ставкою 20% в розмірі 31479,79 грн.

На підставі статей 345, 351 Митного кодексу України, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 31.01.2019 №154, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Візнюком Р.І. з 07.03.2019 по 14.03.2019 проведена документальна невиїзна перевірка з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_1 згідно митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017, за результатами якої складено акт від 18.03.2019 №230/09-19-13-06/ НОМЕР_2 (а.с.14-16).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.2 п.2 ст.52, пп.1 п.1 ст.57, ст.65 Митного кодексу України, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано ввізне мито в розмірі 4320,35 грн.; пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп.в п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в розмірі 9504,76 грн.

Згідно висновків контролюючого органу, фактична вартість автомобіля марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 см.куб., календарний рік виготовлення 2013, становить 5900 євро.

Таким чином, на думку відповідача, при проведенні митних процедур громадянином ОСОБА_1 занижено фактурну вартість автомобіля марки марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 см.куб., календарний рік виготовлення 2013, на суму 1400 євро, що по курсу НБУ станом на 06.09.2017 становить 43203,46 грн.

На підставі акту перевірки Головне управління ДФС в Івано-Франківській області 05.04.2019 прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами в розмірі 5400,44 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 4320,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1080,09 грн. (а.с.11), та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 11880,95 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 9504,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2376,19 грн. (а.с.10).

Також у зв`язку з несплатою позивачем грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 05.04.2019 № та №, відповідачем сформовано позивачу податкову вимогу №26348-52 від 18.04.2019 про сплату наявного податкового боргу (а.с.12).

Не погоджуючись з прийнятими оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що коли митний орган, приймаючи митну декларацію із самостійно визначеною декларантом митною вартістю товару та пропускає товар на митну територію України після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів. Однак, суд таких обставин не встановив та прийшов до висновку, що у відповідача не було правових підстав для збільшення сум грошових зобов`язання зі сплати мита на товари, які ввозяться громадянами та з податку на додану вартість за ввезений на митну територію України транспортний засіб, а тому визнав оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та скасував.

Щодо задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, то суд першої інстанції, то суд керувався тим, що скасовуючи податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для формування оскаржуваної вимоги, така є безпідставною і також підлягає скасуванню.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спірних правовідносин, які підлягають дослідженню, є підставність проведення документальної невиїзної перевірки, за наслідком якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, щодо правильності визначення декларантом або уповноваженою ним особою фактурної вартості, що входить в склад митної вартості розмитненого на території України транспортного засобу згідно митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (частина 1 статті 50 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 МК України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 статті 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Такою особою згідно митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017 є ОСОБА_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Із долученої до матеріалів справи митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017 (а.с.46) судом встановлено, що ОСОБА_1 як одержувачем, а також особою, відповідальною за фінансове врегулювання, ввезено на територію України автомобіль марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1461 см.куб., календарний рік виготовлення 2013.

Згідно графи 44 митної декларації до митного оформлення надано: рахунок-фактуру (iнвойс) б/н від 31.08.17; декларацiю про походження товару; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2017/16945; два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; паспорт громадянина України з ідентифікаційним кодом; сертифікат відповідності, а також інші некласифіковані документи.

Наведені документи на виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 надані суду як витяги з електронних документів.

Водночас, з договору купівлі-продажу від 31.08.2017 (а.с.50), поданого позивачем під час митного оформлення вказаного автомобіля, слідує, що його вартість становить 4500 євро.

Графа 46 з урахуванням граф 22, 23 та 42 митної декларації свідчить, що саме за вказаною ціною митними органами і було проведено розмитнення транспортного засобу.

Згідно графи 47 митної декларації на суму митної вартості товару 138868.29 грн. нараховано та сплачено митних платежів, а саме: ввізне мито (вид 121) за ставкою 10% в розмірі 13886,83 грн; акцизний податок (вид 185) за ставкою 0,103 євро в розмірі 4643,85 грн; податок на додану вартість (вид 128) за ставкою 20% в розмірі 31479,79 грн.

Частиною 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для висновку про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на додану вартість, акцизного податку та мита при ввезенні на митну територію України стали:

- лист Івано-Франківської митниці ДФС від 16.01.2019 №28/7/09-70-20-35 (вх.№154/7 від 16.01.2019) (а.с.45 зв.), яким митниця направила начальнику ГУ ДФС в Івано-Франківській області копії матеріалів перевірки щодо автентичності документів, поданих Івано-Франківській митниці ДФС під час оформлення товару автомобіля марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 (МД UA206060/2017/402387 від 06.09.2017);

- копії матеріалів перевірки, проведеної митними органами Королівства Нідерландів стосовно автентичності документів, поданих до Івано-Франківської митниці ДФС під час митного оформлення митної декларації UA206060/2017/402387 від 06.09.2017 та отримані листом Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 12.10.2018 №31891/7/99-99-20-02-01-17.

За даними названих документів, фактурна вартість легкового автомобіля заявлена у декларації для експорту 17NLJ707ATABVDWD51» від 31.08.2017 становить 5900 євро (а.с.47-52).

Вказане стало підставою для висновку щодо порушення позивачем вимог пп.2 п.2 ст.52, пп.1 п.1 ст.57, ст.65 МК України, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, в результаті чого прийнято оскаржуване податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами в розмірі 5400,44 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 4320,35 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1080,09 грн, а також встановлено порушення позивачем вимог пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп.в п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187 та п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого прийнято оскаржуване податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 11880,95 грн., з них за податковими зобов`язаннями на суму 9504,76 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2376,19 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з ввезення товарів на митну територію України (пп.в п.185.1 ст. 185 ПК України).

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (п.190.1 ст. 190 ПК України).

Системне тлумачення наведених норм дає підстави вважати, збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість та збільшення розміру митного платежу можливе за умови доведення органом доходів і зборів факту неправильного визначення бази оподаткування ввезеного на митну територію України товару.

Дослідивши матеріали перевірки, проведеної митними органами Королівства Нідерландів, колегія суддів зазначає, що такі матеріали не містить відомостей стосовно недійсності або будь-якої причетністі позивача до підробки договору купівлі-продажу вживаного автомобіля марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 31.08.2017 між АРВЛАД ЗАТ та ОСОБА_2 Усовим. Водночас вказані матеріали перевірки не визначають переваги відомостей які приведені в декларації на експорт транспортного засобу над відомостями які приведені в декларації на імпорт цього ж транспортного засобу. При цьому, як слідує із змісту приведених відомостей, митними органами Королівства Нідерландів в ході проведеної перевірки не здобуто відомостей з приводу того, яка фактично сума коштів була сплачена позивачем для продавця АРВЛАД ЗАТ в його касу чи на рахунки за придбаний транспортний засіб та за яким за рахунком та/або договором.

Акт перевірки від 06.09.2017 від 18.03.2019 №230/09-19-13-06/ НОМЕР_2 також не містить будь-яких фактів протиправних дій позивача щодо підроблення названого договору або його недійсності, а лише підтверджує факт подання позивачем під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу такого документу та його проходження під час митних процедур без будь-яких зауважень зі сторони митних органів.

Акт перевірки не містить даних стосовно фактичної суми яка надійшла в касу або на рахунки названого продавця від позивача внаслідок продажу обумовленого транспортного засобу.

Крім того, матеріали справи не місять жодних даних щодо підробки вказаного вище договору купівлі-продажу транспортного засобу шляхом проведення відповідних експертиз.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, податковим органом не надано доказів, які б свідчили про умисне подання позивачем як платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення транспортного засобу марки "Renault", модель "Megane", номер кузова НОМЕР_1 щодо його фактурної вартості з метою заниження об`єкта оподаткування.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень від 05.04.2019№ та №.

Враховуючи, що податкова вимога №26348-52 від 18.04.2019 сформована на підставі податкових повідомлень-рішень від 05.04.2019№ та №, які підлягають скасуванню, то така вимога відповідача також підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а тому підлягає залишенню без змін.

За приписами пункту 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім визначених у цьому пункті випадків.

Пунктом 6 ст. 12 КАС України визначено, що справами незначної складності є серед інших справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що загальна сумам оскарження складає 20616,44 грн, яка є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного у 2019 році, тому судове рішення в касаційному порядку не оскаржується крім випадків, визначених у п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст.316, ст. 321, ст. 322 ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року у справі № 300/992/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.