Справа № 520/10780/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

10 жовтня 2019 р. № 520/10780/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові заяву б/н б/д (вх. № 01-26/62290/19) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» - адвоката Калугіна О.Ю. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна (вул. Велика Панасівська, б. 101, корпус В-2, кімната 8, м. Харків, 61017, ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Департамент земельних відносин Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003), Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна (вул. Велика Панасівська, б. 101, корпус В-2, кімната 8, м. Харків, 61017, ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Департамент земельних відносин Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003), Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ), яка полягає у не розгляді клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна (вул. Велика Панасівська, б. 101, корпус В-2, кімната 8, м. Харків, 61017, ) за вих. № 29 від 07.06.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку та у строки, що встановлені статтею 123 Земельного кодексу України;

зобов`язано Харківську міську раду (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна (вул. Велика Панасівська, б. 101, корпус В-2, кімната 8, м. Харків, 61017, ) за вих. № 29 від 07.06.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» - адвоката Калугіна О.Ю. до суду була подана заява б/н б/д (вх. № 01-26/62290/19) про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13290, 00 грн.

До матеріалів справи та до поданої заяви представником були додані копії наступних документів:

- договору б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року;

- додаткової угоди №1 від 31.12.2018 року до договору б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року;

- акта №3 приймання - передачі виконаних робіт від 07.10.2019 р.;

- квитанції форми № 257705 форми ПО-Д2 від 07.10.2019 року на суму 13290,00 грн.

Учасники справи, повідомлені судом належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАСУ).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 139 КАСУ витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Судові витрати - це витрати, які, згідно з КАСУ, повинні здійснити сторони для розгляду та вирішення адміністративної справи у суді. Після вирішення справи в суді судові витрати, що здійснила сторона, яка виграла справу, як правило, компенсуються їй стороною, яка програла справу.

Суд відзначає, що судом по справі у позовних вимогах, сформульованих та підтриманих у судовому засіданні представником позивача адвокатом О.Ю. Калугіним було відмовлено. Натомість, для захисту прав Товариства, власне суд на підставі ч. 2 ст. 9 КАСУ вийшов за межі заявлених позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, на підставі встановленої та наданої судом правової кваліфікації обставин у справі, через що витрати за результатами розгляду цієї справи не підлягають компенсації стороною, яка програла справу.

Суд відзначає, що норми права, що регулюють процесуальні відносини, пов`язані із визначенням розміру, сплатою та розподілом судових витрат, у своїй сукупності становлять інститут судових витрат.

Інститут судових витрат в адміністративному судочинстві має щонайменше такі функції: стримуючу, стимулюючу та компенсаційну.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. провадження № 61-3416св18.

Проте, суд зазначає, що з наданих позивачем копій документів: додаткової угоди №1 від 31.12.2018 року до договору б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року; акта №3 приймання - передачі виконаних робіт від 07.10.2019 р.; квитанції № 257705 форми ПО-Д2 від 07.10.2019 року на суму 13290,00 грн. не вбачається, що вони видані на виконання договору б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року.

Так, додаткова угода №1 від 31.12.2018 року у відповідних полях після зазначення реквізитів не підписані її сторонами. Підписи сторін та печатки містяться окремо від зазначених реквізитів в самій нижній частині аркушу паперу на якому викладено акт.

Акт №3 приймання - передачі виконаних робіт від 07.10.2019 р. свідчить також про існування відносин з надання правничої допомоги за договором б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року, але квитанція № 257705 форми ПО-Д2 від 07.10.2019 року на суму 13290,00 грн. не містить посилань ані на договір б/н про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 07.09.2018 року, ані на акт №3 приймання - передачі виконаних робіт від 07.10.2019 р.

Окрім того, згідно п.п. 1.1. 1.3. Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що використовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, що затверджена наказом Укрсоюзсервіс, від 29.09.1995, № 8, який зареєстровано в Мінюсті 25.10.1995 р. за № 389/925 Форми та Перелік документів суворої звітності, які повинні застосовуватися у процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги, та Інструкція щодо їх використання розроблені за дорученням Кабінету Міністрів України від 22 травня 1995 року (протокол N 12).

Інструкція визначає види форм документів суворої звітності, порядок їх використання та заповнення при оформленні замовлень на виконання побутових послуг (робіт) та проведення розрахунків із споживачами (далі - замовники) і господарюючими суб`єктами.

Форми документів суворої звітності є обов`язковими для застосування незалежно від місця оформлення замовлення усіма господарюючими суб`єктами - підприємствами, організаціями всіх форм власності, підприємцями-громадянами, що надають побутові послуги населенню на території України.

Згідно таблиці 1 Інструкції - Перелік форм документів суворої звітності, які повинні застосовуватися в процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги призначення квитанції форми ПО-Д2 - на виконання послуг, що надаються в присутності замовника.

Згідно п. 2 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою КМ України, від 16.05.1994, № 313:

- замовники - особи, яким надаються побутові послуги;

- виконавці - суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи незалежно від форми власності та фізичні особи), які надають побутові послуги;

- побутове обслуговування населення - організована діяльність суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язана з наданням побутових послуг;

- побутова послуга - вид діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної із задоволенням конкретної побутової потреби індивідуального замовника.

Отже, суд зазначає, що квитанції форми ПО-Д2 у підтвердження здійснення платежу Клієнтом на користь адвоката за надання правничої допомоги, не є платіжним та/або будь-яким розрахунковим документом у системі розрахунків, а тому не може бути доказом отримання гонорару адвокатом.

Зазначені квитанції у підтвердження оплати побутових послуг виписують суб`єкти господарювання, в тому числі й фізичні особи-підприємці, які надають побутові послуги, а не самозайняті особи адвокати, які надають правову допомогу.

Крім того, подані документи не містять детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням їх вартості, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Враховуючи те, що у позовних вимогах позивача було відмовлено, наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг витрат та докази отримання гонорару на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд зазначає про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16 адміністративне провадження №К/9901/26989/18.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, у позовних вимогах було позивачу відмовлено, ціна позову за немайновий спір для позивача становить 1921, 00 грн., відсутність детального опису наданих послуг, доказів оплати послуг адвокату, суд дійшов висновку, що розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим заява про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАСУ якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАСУ).

Згідно приписів ч. 4 ст. 252 КАСУ про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 132, 134, 139, 143, 252, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви б/н б/д (вх. № 01-26/62290/19) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна» - адвоката Калугіна О.Ю. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фортуна (вул. Велика Панасівська, б. 101, корпус В-2, кімната 8, м. Харків, 61017, ) до Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Департамент земельних відносин Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003), Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, 7, м. Харків, 61003) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 10.10.2019 р.

Суддя Бадюков Ю.В.