Справа № 1.380.2019.002987
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002987
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

представника позивача Новінський О.О.

представника відповідача Кульченко М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Обставини справи.

ОСОБА_2 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування Наказу № 30 від 13.05.2019 року "Про застосування до працівника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення", винесеного начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції P.O. Пилипенком.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює на посаді начальника сектору транспортного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції. Оскільки 21.04.2019 року була залучена до дванадцятигодинного чергування, то у відповідності до розпорядку установи, наступний день після чергування 22.04.2019 року для неї був вихідним. Вказує, що вихід на службу на наступний день мав би носити характер понаднормової роботи. Зазначає, що оскільки має на утриманні малолітню дитину, якій 11 років, а також те, що Законом України "Про Національну поліцію" прямо не передбачений порядок залучення до надурочних робіт матерів, то в даному випадку підлягають застосуванню норми трудового законодавства, а саме ст. 177 КЗпП України, у відповідності до якої жінки, що мають дітей віком від трьох до чотирнадцяти років або дітей-інвалідів, не можуть залучатись до надурочних робіт або направлятись у відрядження без їх згоди. Стверджує, що згоди на залучення її до надурочних робіт вона не надавала. Вказує, що за фактом невиходу її на службу 22.04.2019 року у відповідності до наказу № 54 від 25.04.2019 року, який винесений начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції P.O. Пилипенком, щодо неї призначено службове розслідування, до проведення якого вона залучена не була, з висновком про результати проведення такого не ознайомлена. Відтак вважає винесений 13.05.2019 року начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції P.O. Пилипенком наказ № 30 від 13.05.2019 року "Про застосування до працівника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення", у відповідності до якого її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що не вийшла на службу 22.04.2019 року та не повідомила керівництво про причини невиходу, протиправним.

Ухвалою від 22.07.2019 відкрито загальне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Зазначає, що притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відбулось на підставі висновку службового розслідування, затвердженого начальником Управління Пилипенко P . O. 13.05.2019. Як випливає із цього висновку, проведеним розслідування встановлено факт вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, який виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов`язків, зокрема в неприбутті на службу без поважних причин 22.04.2019 та неповідомлення керівництва про причини неприбуття. Вказує, що поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців. Пояснює, що відповідно до доручення Департаменту патрульної поліції від 18.01.2019 №854/41/2/02-2019 "Про забезпечення публічної безпеки і порядку у зв`язку з проведенням передвиборчої агітації в рамках виборчого процесу виборів Президента України", начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів необхідно забезпечити публічну безпеку і порядок під час проведення публічних заходів передвиборної агітації або інших порушень виборчого законодавства. На виконання вимог вказаного доручення в Управлінні прийнято рішення виділити необхідну кількість поліцейських (в тому числі з працівників апарату Управління, оскільки відповідно до наказу № 308 від 15.04.2019, в період з 17 по 23 квітня 2019 року 300 працівників Управління були відряджені в оперативне підпорядкування до Головного управління Національної поліції у Львівській області на виборчі дільниці). Відповідач стверджує, що позивачці не відмовлено у вихідному дні, оскільки така не зверталася до керівництва з відповідним проханням, та зазначає, що самовільний невихід на службу негативно впливає на організацію роботи Управління та в організації дотримання службової дисципліни, зокрема серед працівників підрозділу, що є її підлеглими працівниками. Зазначає, що під час проведення службового розслідування жодного клопотання від позивачки не надходило. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 14.09.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та

в с т а н о в и в :

Посадовими особами відповідача 22.04.2019 року складено акт невиходу на службу начальника сектору транспортного забезпечення УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.78).

23.04.2019 року заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Струк В.Б. подано доповідну записку начальнику управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пилипенку Р.О. про призначення службового розслідування за фактом невиходу позивачки на роботу (а.с.77).

Наказом №54 від 25.04.2019 відповідачем призначено службове розслідування (а.с.75-76).

З наказом №54 від 25.04.2019 позивачка ознайомлювалася (а.с.57) при наданні пояснень 03.05.2019 року. (а.с.56-57).

За наслідками службового розслідування відповідачем складено та затверджено 13.05.2019 року висновок службового розслідування (а.с.47-54).

Відповідно до висновку службового розслідування, за результатами проведення службового розслідування встановлено, що начальник сектору транспортного забезпечення УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 вчинила дисциплінарний проступок, що виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов`язків та порушенні службової дисципліни, зокрема, самовільному невиході на службу 22.04.2019 та неповідомленні керівника про невихід на службу, що в свою чергу призвело до невиконання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1,2,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, - затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 N-1179.

У висновку службового розслідування запропоновано застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.53).

Наказом №30 від 13.05.2019 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" (а.с.9-10) до позивачки за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов`язків та вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" пунктів 1, 2, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 на підставі пункту 2 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З оскаржуваним наказом позивачка ознайомлена 13.05.2019 року (а.с.10), згідно відтиску на конверті (а.с.16) позовна заява до суду подана поштою 11.06.2019 року.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №580).

У своїй діяльності поліція згідно із ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліцейським відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейські згідно з частиною першою та другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з пунктами 1, 5, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами другою, третьою, десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З аналізу викладених норм слідує, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Згідно Наказу Міністерством внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено складання працівниками відповідача 22.04.2019 року акта невиходу позивачки на роботу (а.с.78).

З метою з`ясування причин невиходу на роботу у позивачки 23.04.2019 року відібрано пояснення (а.с.58-59).

У відповідності до вищенаведених норм діючого законодавства відповідачем призначено та проведено службове розслідування, під час проведення якого позивачці надано право подати пояснення (56-57).

Основні обов`язки поліцейського визначені у ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до ч.1 якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пояснень позивачки наданих 23.04.2019р (а.с.59), позивачка рапорт на вихідний день не писала, начальника не повідомила.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у Постанові від 03.12.2018 р. (№ 686/21222/16-ц) зробив висновок, що невихід на роботу в зв`язку з самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, вихід на пенсію без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Вказана правова позиція спершу була висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1412цс17.

Відповідно до ч.5-6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, самовільний невихід позивачки на службу 22.04.2019 року є прогулом без поважних причин.

Аналізуючи доводи позивачки щодо необґрунтованості застосування до неї дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.

Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази звернення позивачки про надання їй вихідного дня 22.04.2019 року, то самовільне використання позивачкою відгулу є дисциплінарним проступком - прогулом, за який відповідач з урахуванням наведеної позиції Верховного Суду міг позивачку звільнити зі служби, однак обмежився оголошенням догани.

Доводи позивачки про залучення її до надурочних робіт судом не беруться до уваги, оскільки не входять до предмету доказування у даній справі.

Жодних доказів звернення позивачки про надання їй вихідного дня (відгулу) 22.04.2019 року за дванадцятигодинне чергування 21.04.2019 року, як і доказів відмови у наданні вихідного дня, суду не надано.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257- 262 КАС України, суд-

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 11.10.2019 року.

Суддя Коморний О.І.