Справа № 812/1706/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 року

Київ

справа №812/1706/15

адміністративне провадження №К/9901/2166/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шевцової Н. В.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Івашко О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Гудзь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 812/1706/15

за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Генеральної прокуратури України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді: Арабей Т.Г., суддів: Геращенка І.В., Міронової Г.М.

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Луганської області (далі - відповідач-1, прокуратура Луганської області), Генеральної прокуратури України (далі - відповідач-2, Генеральна прокуратура України) в якому з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог просить:

1.1 позовні вимоги до прокуратури Луганської області:

1.1.1 визнати незаконним та скасувати наказ від 28 жовтня 2015 року № 1386к в частині звільнення позивача з органів прокуратури;

1.1.2 зобов`язати прокурора Луганської області або особу, яка виконує його обов`язки, видати наказ про прийняття позивача на посаду прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

1.1.3 стягнути з прокуратури Луганської області середньомісячний заробіток з 29 жовтня 2015 року до дня поновлення на роботі, який станом на 27 вересня 2016 року (включно) складає 128 369,90 грн.

1.2 позовні вимоги до Генеральної прокуратури України:

1.2.1 визнати незаконним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 30 жовтня 2015 року № 38дк, в частині звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29 грудня 2014 року.

2. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 29 грудня 2014 року в порядку заохочення Генеральним прокурором України йому присвоєно класний чин «радник юстиції».

2.1. 28 жовтня 2015 року його ознайомлено з наказом від 28 жовтня 2015 року № 1386к про звільнення з органів прокуратури Луганської області за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру, правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури).

2.2. 02 лютого 2016 року його ознайомлено з наказом від 30 жовтня 2015 року № 38дк про зміну наказу прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року № 1386к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» зміну пункту наказу прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року № 1386к про звільнення із займаної посади та органів прокуратури з позбавленням позивача класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29 грудня 2014 року № 1761к.

2.3. Також позивач зазначає, що в обґрунтування наказу від 30 жовтня 2015 року № 38дк та наказу від 28 жовтня 2015 року № 1386к вказано, що діючи усупереч інтересам служби, позивач упродовж липня-жовтня поточного року, вступив у позаслужбові стосунки корисливого характеру із суддею та адвокатом та отримав від останнього грошові кошти за сприяння у винесені щодо підсудних вироку, не пов`язаного з позбавленням волі. Проте, будь-які конкретні факти отримання позивачем грошових коштів від адвоката в наказі відсутні. Наказ не містить жодної інформації щодо кількості грошових коштів, не зазначена дата вчинення вказаних дій, обставини, за яких виявлено факт отримання грошових коштів, і головне - відсутнє посилання на докази, що беззаперечно підтверджують факт скоєння нібито незаконних дій, протиправність дій позивача та наявність вини. Будь-яке рішення суду за вказаним фактом відсутнє, фактичні обставини судом не встановлені.

2.4. Також позивач зазначає, що він жодним чином не порушував вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, не вчиняв дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури, за час роботи в органах прокуратури сумлінно виконував свої службові обов`язки, неодноразово заохочувався як прокурором області, так і Генеральним прокурором України.

3. Відповідач-1 з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, вказуючи, що 25 жовтня 2015 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. З метою з`ясування обставин скоєння позивачем дисциплінарного проступку, причин та умов, які цьому сприяли, відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту було призначено службове розслідування.

3.1. Так, наказом прокурора Луганської області від 23 жовтня 2015 року № 1329к призначено службове розслідування (перевірка) за фактом вчинення позивачем дій, які дискредитують його як представника прокуратури, викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури. За результатами якого комісія дійшла висновку, що позивач скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури, у зв`язку з чим підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

3.2. На підставі матеріалів службового розслідування (перевірки) наказом прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року №1386к позивача звільнено з займаної посади та із органів прокуратури в дисциплінарному порядку.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 з 06 липня 2004 року до 28 жовтня 2015 року працював на різних посадах в органах прокуратури, остання займана посада - заступник прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області.

5. 30 вересня 2015 року позивача ознайомлено з попередженням про звільнення з займаної посади та органів прокуратури у зв`язку з ліквідацією органу прокуратури у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

6. 23 жовтня 2015 року прокурором Луганської області винесено наказ № 1330к на підставі наказу прокурора Луганської області від 23 жовтня 2015 року № 1329к про призначення службового розслідування за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_1 , яким позивача тимчасово відсторонено від виконання службових обов`язків.

7. Наказом прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року № 1385к внесено зміни до пункту 2 наказу прокурора Луганської області від 23 жовтня 2015 року № 1329к стосовно складу комісії щодо проведення службового розслідування (перевірки) за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_1 .

8. 28 жовтня 2015 року за результатами службового розслідування (перевірки) за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_1 комісією складено висновок, відповідно до якого комісія вважає, що за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора, дискредитують його як працівника прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, радник юстиції ОСОБА_1 підлягає звільненню з органів прокуратури та з посади заступника прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області на підставі частини першої статті 8 та пункту 6 статті 9, статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України; та вважає клопотати перед Генеральним прокурором України про позбавлення ОСОБА_1 класного чину «радник юстиції». З вказаним висновком позивач ознайомлений 28 жовтня 2015 року,про що свідчить особиста підпис позивача.

9. Під час проведення службового розслідування комісією встановлено, що своїми діями та поведінкою ОСОБА_1 грубо порушив норми службової та трудової дисципліни, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури. Зокрема, після надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди він не вжив заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки», використав своє службове становище в особистих інтересах та неправомірно впливав на здійснення правосуддя шляхом спілкування з суддею поза офіційною процедурою взаємовідносин у рамках кримінального провадження. Тобто скоїв ганебний вчинок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

10. Наказом Прокуратури Луганської області від 28 жовтня 2015 року № 1386к позивача звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Луганської області за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури), з яким позивача ознайомлено 28 жовтня 2015 року, про що також свідчить особиста підпис позивача.

11. Згідно із зазначеного наказу підставою для звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури є грубе ігнорування вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру», правила прокурорської етики, вчинив дії, які дискредитують його як представника прокуратури, викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури. Діючи усупереч інтересам служби, ОСОБА_1 вступив у позаслужбові стосунки корисливого характеру із суддею ОСОБА_5 та адвокатом Чернобай С.С . та отримав від останнього грошові кошти за сприяння у винесенні щодо підсудних вироків, не пов`язаних з позбавленням волі.

12. Наказом Генеральної прокуратури України від 30 жовтня 2015 року № 38дк змінено пункт 1 наказу прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року № 1386к, за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури заступника прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області радника юстиції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури, з позбавленням його класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29 грудня 2014 року № 1761к. Позивач ознайомлений із зазначеним наказом про що свідчить його підпис. 13 травня 2016 року позивачем отримано трудову книжку.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

13. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1706/15 відмовлено у задоволенні позову.

14. Свої рішення суди попередніх інстанцій мотивували тим, що з огляду на встановлені під час службового розслідування обставини скоєного позивачем правопорушення є достатніми підстави вважати, що ОСОБА_1 вступивши у позаслужбові стосунки корисливого характеру із суддею ОСОБА_5 та адвокатом Чернобай С.С. порушив вимоги статті 19 Закону України «Про прокуратуру», правила прокурорської етики та вчинив дії, які дискредитують його як представника прокуратури, викликають сумніви у його об`єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури.

15. Оскільки під час службової перевірки встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, то відповідачі в межах наданих їм повноважень правомірно ухвалив рішення про позбавленням позивача класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29 грудня 2014 року № 1761к та про його звільнення з органів прокуратури із т відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», частини першої статті 8, пункту 5 статті 9, статей 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

16. Також судами було зауважено, що посилання позивача на те, що повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення не свідчить про його вину у вчиненні неправомірних дій суди розцінили як безпідставні, позаяк відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності не можна ототожнювати з відсутністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

ІV. Касаційне оскарження

17. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 16 січня 2019 року.

18. У касаційній скарзі позивач посилається на помилкову оцінку, надану судом встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального права, а саме: статті 62 Конституцій України і статті 2 Кримінального кодексу України та просить скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у новому складі суду.

19. Крім того, відповідачами подано відзиви на касаційну скаргу в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої та апеляційної інстанції просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

20. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Луганського окружного адміністративного суду справу № 812/1706/15.

21. 06 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року № 643/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т.Г., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.

22. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 червня 2019 року визначено склад суду: головуючий суддя Шевцова Н. В. (суддя-доповідач), судді: Кашпур О.В., Уханенко С. А.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

23. За правилами частини третьої статті 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

24. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Відповідно до частини першої КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

26. Відповідно до вимог частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. За змістом частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

28. Відповідно до статей 3 та 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14 листопада 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

29. Пунктом 5 частини першої статті 43 Закону №1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

30. Відповідно до частини третьої та пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону №1697-VII, прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Також, прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

31. Правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленим всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затвердженим наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року № 123 (далі - Кодекс професійної етики).

32. Розділом III зазначеного Кодексу встановлено основні вимоги до позаслужбової поведінки працівника прокуратури.

33. Відповідно до частин першої та третьої статті 18 цього Кодексу працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб, працівнику прокуратури слід уникати особистих зв`язків, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

34. Підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно прокурорсько-слідчих працівників та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб органів прокуратури при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року № 104 (далі - Інструкція № 104)

35. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 104 службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, порушення Присяги працівника прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, передбачених цією Інструкцією.

36. Метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з`ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, виявлення причини і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу (пункт 1.3. Інструкції № 104).

37. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 104 службові розслідування (перевірки) проводяться незалежно від проведення стосовно працівників прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення.

38. За змістом підпунктів 2.1.11, 2.1.12, 2.1.13 пункту 2 Інструкції № 104 підставами для проведення службового розслідування (перевірки) є:

- невиконання або неналежне виконання працівниками прокуратури своїх службових обов`язків що призвело до порушення законних прав і свобод громадян та інтересів держави;

- інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури шкодять авторитету органів прокуратури;

- доручення Генерального прокурора України, його заступників про проведення службового розслідування (перевірки).

39. Відповідно до пункту 3.4 Інструкції № 104 про призначення службового розслідування (перевірки) уповноваженим керівником органів прокуратури видається розпорядження, у якому визначається склад комісії (голова та члени), підстава, мета та строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові особи щодо якої проводиться розслідування, та її посада.

40. Службове розслідування (перевірка) проводиться в строк не більше одного місяця з дня його призначення (пункт 3.5 Інструкції № 104).

41. Підпунктом 6.2.12 Інструкції № 104 передбачено, що не пізніше наступного робочого дня після затвердження керівником висновку службового розслідування (перевірки) голова та члени комісії зобов`язані повідомити про його завершення особу, стосовно якої воно проведено, про що зробити відповідну відмітку.

42. Права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування (перевірка) визначені в пункті 7 Інструкції № 104, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування (перевірки), склад комісії, заявляти обґрунтовані клопотання про відвід голови або членів комісії; брати участь у службовому розслідуванні (перевірці), у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, у встановленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування (перевірки) оскаржувати дії або бездіяльність голови та членів комісії; відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; порушувати питання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб тощо; отримувати повідомлення про завершення службового розслідування (перевірки); у семиденний строк після отримання повідомлення про завершення службового розслідування (перевірки) ознайомлюватися із затвердженим висновком; у десятиденний строк з дня ознайомлення зі змістом висновку про результати службового розслідування (перевірки) оскаржити керівнику, який призначив службове розслідування (перевірку), прокурору вищого рівня та у встановленому порядку до суду.

VІ. Позиція Верховного Суду

43. Вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

44. Понад те, притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

45. Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника прокуратури дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника прокуратури до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника прокуратури є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

46. В аспекті спірних правовідносин треба зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування.

47. Відповідач-1 у своєму висновку за результатами службового розслідування відтворила виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який міститься у письмовому повідомленні про підозру, і які у своїй сукупності дали органам досудового розслідування підстави допускати, що позивач вчинив кримінальне правопорушення та надати йому правову кваліфікацію.

48. Повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доконаний факт не можна.

49. Дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ті самі дії особи-поліцейського отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.

50. Судячи зі змісту судового рішення, яке є предметом касаційного перегляду, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою питання про те, чи досліджував відповідач в рамках службового розслідування ще інші документи/докази, окрім письмового повідомлення про підозру з посиланням на матеріали, зібрані в рамках кримінального провадження (без документального підтвердження) і які в своїй сукупності доводять наявність в діях позивача складу саме дисциплінарного проступку. Без з`ясування цих обставин висновки суду про винуватість позивача у вчиненні дисциплінарного проступку не можуть вважатися обґрунтованими.

51. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

52. Оскільки судом апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

53. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно дослідити питання, чи досліджував відповідач в рамках службового розслідування інші документи/докази, окрім письмового повідомлення про підозру з посиланням на матеріали, зібрані в рамках кримінального провадження (без документального підтвердження) і які в своїй сукупності доводять наявність в діях позивача склад саме дисциплінарного проступку.

54. Таким чином, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 353 КАС України.

VIІ. Судові витрати

56. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1706/15 скасувати.

3. Адміністративну справу № 812/1706/15 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Генеральної прокуратури України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку направити на новий розгляд до Першого апеляційного адміністративного суду.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді О.В. Кашпур

С.А. Уханенко