Справа № 806/1972/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 року

Київ

справа №806/1972/17

провадження №К/9901/20648/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення доплати вихідної допомоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів Капинос О. В. (головуючий), Семенюка М. М., Токаревої М. С., та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів Іваненко Т. В. (головуючий), Кузьменко Л. В., Франовської К. С.

І. Суть спору

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі також МВС, відповідач), у якому просив стягнути з МВС на його користь доплату вихідної допомоги у разі звільнення з органів внутрішніх справ через хворобу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (12 років) згідно зі статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

2. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 серпня 2013 року його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 65 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (надалі - Положення № 114). Проте, грошова допомога при звільненні йому була виплачена лише у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний рік служби, оскільки при виплаті вихідної допомоги відповідач не врахував внесені зміни у наказ про його звільнення з підстави через хворобу.

3. Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що вирішення питання щодо виплати заборгованості колишнім працівникам Управління міністерства внутрішніх справ у Житомирській області (надалі - УМВС у Житомирській області) покладається на ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, а не на МВС України.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 з 20 серпня 2003 року по 11 січня 2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ та 11 лютого 2012 рок звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення № 114.

5. У подальшому, на підставі постанови військово-лікарської комісії УМВС у Житомирській області від 26 липня 2013 року до наказу УМВС в Житомирській області від 11 січня 2012 року № 7 о/с дск у частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 внесено зміни та вирішено вважати його звільненим у відставку за пунктом 65 «б» (через хворобу) Положення № 114, про що видано наказ від 16 серпня 2013 року № 41 о/с дск.

6. Відповідно до довідки Ліквідаційної комісії УМВС у Житомирській області від 14 листопада 2016 року № 2270/29/05-2016 при звільненні позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 5175,00 гривень із розрахунку 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення становило: посадовий оклад - 800,00 гривень, оклад за спеціальне звання - 120,00 гривень, надбавка за вислугу років (25%) - 230,00 гривень, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 575,00 гривень, усього - 1725,00 гривень.

7. Уважаючи, що вихідна допомога при звільненні повинна бути виплачена із розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

8. Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 28 вересня 2017 року, яку залишено без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, позов задовольнив і стягнув з МВС на користь ОСОБА_1 доплату вихідної допомоги у разі звільнення з органів внутрішніх справ через хворобу у розмірі 5175,00 гривень згідно зі статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

9. За висновком суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, оскільки позивач звільнений зі служби через хворобу, він мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.

10. Також суди дійшли висновку, що відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства одноразова грошова допомога виплачується саме МВС, а не його територіальними підрозділами.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

11. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

12. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі МСВ стверджує, що ОСОБА_1 не перебував у безпосередніх трудових відносинах із МВС, УМВС у Житомирській області перебуває в процесі припинення, але не є ліквідованим, а тому підстави для покладення саме на МВС обов`язку виплати позивачеві доплати вихідної допомоги відсутні.

13. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити рішення про відмову в позові.

14. Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.

V. Нормативне регулювання (станом на час виникнення спірних правовідносин)

15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Спірні правовідносини, з-поміж іншого, врегульовані Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-XII), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (абзац перший Преамбули до вказаного Закону).

17. Відповідно до абзацу третього Преамбули Закону № 2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

18. Частиною першою статті 9 Закону № 2262-XII обумовлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

19. Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частина четверта статті 9 Закону № 2262-XII).

20. Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

21. Приписам частини першої статті 9 Закону № 2262-XII кореспондують положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (надалі - Постанова № 393), згідно з абзацами першим-четвертим якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

22. Відповідно до пункту 14 Постанови № 393 одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей.

23. Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

24. За змістом підпункту «б» пункту 65 цього ж Положення особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

VІ. Оцінка Верховного Суду

25. Оскільки підставою звільнення позивача відповідно до наказу від 16 серпня 2013 року № 41 о/с дск є підпункт «б» пункту 65 Положення № 114, він у силу частини першої статті 9 Закону № № 2262-XII мав право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що відповідачем фактично не заперечується.

26. Всупереч указаному, одноразову грошову допомогу виплачено позивачеві в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

27. При цьому, як правильно зазначили суди, в силу частини четвертої статті 9 Закону № 2262-ХІІ та абзацу першого пункту 14 Постанови № 393 виплата зазначеної одноразової грошової допомоги покладається саме на МВС.

28. Натомість з аналізу абзацу другого пункту 14 Постанови № 393 висновується, що виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких працювали особи середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали, здійснюється виключно у випадках звільнення із залишенням на службі в органах внутрішніх справ, чого у спірних правовідносинах не відбулось.

VІ. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

29. За наведеного правового регулювання та обставин справи висновки судів першої й апеляційної інстанцій про правильність визначення суб`єктного складу сторін і наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є правильними.

30. Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

31. Присуджений судом першої інстанції розмір невиплаченої позивачеві одноразової грошової допомоги не є предметом касаційного оскарження.

32. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІI. Судові витрати

33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі № 806/1972/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич