Справа № 260/370/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року № 857/8945/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №260/370/19 (суддя Гебеш С.А., м.Ужгород, повний текст складено 19 липня 2019 року) за позовом Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Національна академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі Академія) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 171490,56 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги посилається на окремі обставини справи та норми матеріального права вказує, що при визначенні розміру витрат на грошове забезпечення курсанта за спірний період, яке згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком становить 171490,56 грн, необхідно врахувати різницю між грошовим забезпеченням курсанта за відповідний період навчання та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період за першим тарифним розрядом. Також зазначає, що сума коштів, витрачених на харчування відповідача за період його навчання як курсанта у вищому навчальному закладі, не підлягає відшкодуванню за період строкової військової служби, так як військовослужбовці і курсанти вищих військових навчальних закладів мають однакові норми харчування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» від 29.03.2002 №426.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, так як відповідачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також те, що від сторони позивача відсутні клопотання про розгляд справи за участю їх представника

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем довідки-розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії відповідають «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» затвердженому постановою КМУ від 12.07.2006 №964 (далі Порядок №964) та «Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» затвердженого наказом Міністерства оборони України (далі МОУ), Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 №419/831/240/605/ 537/219/534 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 за №863/14130; далі Порядок). Доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому військовому навчальному закладі Збройних Сил України (далі ЗСУ) останнім не надано, тому вимоги щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням Академії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а кошти у розмірі 171490,56 грн - стягненню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу начальника Академії «По особовому складу» від 20.08.2017 №52-КС ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Академії (а.с.21).

Наказом позивача від 28.08.2017 №217 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове убезпечення - з обіду 28.08.2017 (а.с.23).

28.08.2017 між МОУ в особі начальника Академії та відповідачем укладено контракт про походження військової служби (навчання) у ЗСУ, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗСУ, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість (а.с.11).

Курсантом ОСОБА_1 було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язання ним відшкодувати витрати на утримання у закладі вищої освіти (а.с.12).

Наказом позивача (по особовому складу) від 14.11.2018 №142-КС із сержантом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас (а.с.24).

Згідно довідки-розрахунку від 14.11.2018 №1272 на відповідача всього на навчання курсанта у Академії витрачено 172490,56 грн, з яких: 128359,95 грн - грошове забезпечення; 31880,58 грн - продовольче забезпечення; 0,00 грн - речове забезпечення; 181,80 грн - медичне забезпечення; 12068,23 грн - спожиті комунальні послуги та енергоносії (далі Довідка розрахунок; а.с.13).

З Довідкою-розрахунком апелянт 14.11.2018 ознайомлений та не згідний, про що свідчить відповідна відмітка, в той же час зобов`язався оплатити суму в касу або на рахунок Академії до 14.12.2018 про що підписався у вказаній довідці (а.с.13).

Розмір витраченого продовольчого забезпечення на курсанта підтверджується довідкою-розрахунком подобово на курсанта Академії та складає 128359,95 грн (а.с.15-16).

Розрахунок відшкодування за медичне забезпечення в сумі 181,80 грн підтверджується довідкою-розрахунком 221-НА (а.с.25).

Згідно розрахунку вартість комунальних послуг на курсанта 221-НА навчальної групи 25 навчального курсу ОСОБА_1 в період з 28.08.2017 по 14.11.2018 складає 12068,23 грн.

Відповідно до довідки від 25.02.2019 за №63 відповідачем 16.11.2018 відшкодовано витрати в сумі 1000 грн, залишок заборгованості ОСОБА_1 перед Академією становить 171490,56 грн(а.с.17).

Положеннями статей 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №1934-XII) визначено, що МОУ є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають ЗСУ. Організаційно ЗСУ складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Стаття 15 Закону №1934-XII передбачає, що фінансування ЗСУ здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №2232-XII) початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до статті 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Курсантам, які не мали військового звання до зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, присвоюється військове звання рядового складу.

За змістом частини десятої статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують МОУ та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених КМУ. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно пункту 1 Порядку №964 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) ним визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

У пункті 4 Порядку №964 встановлено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до пункту 8 Порядку №964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.

При цьому, нормами Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) закріплено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Положеннями пункту 3 Порядку №964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку за пунктом 2.1 якого відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Порядку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

До спожитих курсантом вищого навчального закладу комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія (підпункти 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6 пункту 2.1 Порядку).

Як видно з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії в сумі 171490,56 грн, що підтверджується вищезазначеними письмовими доказами доданими до матеріалів справи, а також власним письмовим підтвердженням та зобов`язанням повернути витрати пов`язані з утриманням відповідно до його рапорту (а.с.12-17).

Згідно з пунктами 7-8 Порядку №964 у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Відтак, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зобов`язаний відшкодувати зазначену у Довідці-розрахунку, з урахуванням уже відшкодованих, суму коштів, що не сплачена у добровільному порядку.

Довідка-розрахунок за своїм змістом та формою відповідають Порядку №964 та Порядку.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у Академії, є підставними та такими, що підлягають задоволенню, а кошти у розмірі 171490,56 грн підлягають стягненню.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 9 жовтня 2019 року.