Справа № 160/6183/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2019 року Справа № 160/6183/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
04 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2019 № 147 та від 08.05.2019 № 1245;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на ВАТ «Точмаш» з 16.06.1983 по 16.02.1993 до пільгового стажу за Списком № 2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати виникнення права.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.01.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та надав документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі-Порядок-22-1). Рішенням від 05.03.2019 № 147 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 через пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців.
08.05.2018 позивач вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Рішенням від 08.05.2019 № 1245 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 через недостатність пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців. У зв`язку з тим, що пільговий стаж роботи по Списку № 2 з 16.06.1983 по 16.02.1993 підтверджується довідкою від 23.01.2017 № 84/л, яку надало підприємство ВАТ «Точмаш», за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 № 42/41Б, ВАТ «Точмаш» перебуває в стадії ліквідації та зареєстровано на непідконтрольній території.
Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки відсутність можливості перевірити достовірність довідки, що видана підприємством, яке в свою чергу знаходиться на тимчасово окупованій території, не може бути правовою підставою для прийняття рішення про відмову у зарахуванні періоду роботи до трудового стажу позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6183/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13 серпня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав, що за матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж ОСОБА_1 (зарахований по 31.12.2017) складає 38 років 02 місяці 17 днів, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній.
До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 16.06.1983 по 16.02.1993 на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання на ВАТ «Точмаш».
Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 по Списку № 2 з 16.06.1983 по 16.02.1993 підтверджується довідками від 23.01.2017 № 84/л та від 14.03.2018 № 82/л, яку надало підприємство ВАТ «Точмаш».
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 № 42/41Б, ВАТ «Точмаш» перебуває в стадії ліквідації, місцезнаходження м. Донецьк, вул. Жмури, 1 (тимчасово окупована територія України), отже зазначена довідка не може бути прийнята на підтвердження трудового стажу позивача на зазначеному підприємстві.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
16.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та надав документи, передбачені Порядком № 22-1.
Рішенням від 05.03.2018 № 147 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців).

08.05.2018 позивач вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням від 08.05.2018 № 1245 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з тих же підстав, а саме: через відсутність пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців.

В обгрунтування відмови пенсійним органом вказано, що на підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 2 у період з 16.06.1983 по 16.02.1993 позивачем було надано довідку від 23.01.2017 № 84/л, яку надало підприємство ВАТ «Точмаш», однак за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань за рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 № 42/41Б, ВАТ «Точмаш» перебуває в стадії ліквідації і зареєстровано на непідконтрольній території. Тому, до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 16.06.1983 по 16.02.1993 на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, у зв`язку із чим загальний страховий стаж ОСОБА_1 (зараховано по 31.12.2017) складає 38 років 02 місяці 17 днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Як визначено п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IVна пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 57 років.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , з якої судом встановлено, що 16.06.1983 позивач прийнятий в цех точного лиття на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Донецьке виробниче об`єднання «Точмаш» (запис №7).

Також, згідно з записами трудової книжки (№№8-13) ОСОБА_1 працював на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в цеху точного лиття на вказаному підприємстві до 16.02.1993, згідно з записом №16 трудової книжки НОМЕР_1 позивач 16.02.1993 звільнений з Донецького виробничого об`єднання «Точмаш» по переведенню в РСУ «Будівельник».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірний період з 16.06.1983 по 16.02.1993, наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, тому суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачем вказаного періоду до пільгового стажу позивача через неприйняття наданих ВАТ «Точмаш» довідок є необґрунтованим.

З урахуванням того, що відповідачем не ставиться під сумнів віднесення за Списком №2 посади, на якій працював позивач у період з 16.06.1983 по 16.02.1993, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача в не зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 у Донецькому виробничому об`єднані «Точмаш» в період з 16.06.1983 по 16.02.1993.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2018 № 147 та від 08.05.2018 № 1245 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З цих же підстав суд вважає такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.06.1983 по 16.02.1993 в Донецькому виробничому об`єднанні «Точмаш» до пільгового стажу за Списком № 2.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, то фактично вона зводиться до незгоди позивача із рішеннями про відмову в призначенні пенсії від 05.03.2018 № 147 та від 08.05.2018 № 1245, яким вже надана оцінка судом, а тому зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати виникнення права, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати виникнення права буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Водночас, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про якій йдеться у позовній заяві.

Тому, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву від 16.01.2018 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Підсумовуючи усе вище перелічене, суд зробив висновок, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (чч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України враховуючи часткове задоволення заявлених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, і.к. 21910427) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2018 № 147 та від 08.05.2018 № 1245.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.06.1983 по 16.02.1993 в Донецькому виробничому об`єднанні «Точмаш» до пільгового стажу за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 16.01.2018 про призначення ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених в означеному судовому рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 06 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Царікова