Справа № 1340/3546/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ Н-857/1227/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника відповідача ТУ ДСА Кавалець Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в адміністративній справі № 1340/3546/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Шевченківського районного суду м. Льво-ва № 137/К від 05.07.2018 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 »;

- поновити його на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 06.07.2018;

- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (далі - ТУ ДСА у Львівській області), як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2018 по дату винесення судового рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (далі Постанова суду) задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1

Скасовано вказане рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К від 05 липня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 06 липня 2018 року.

Стягнуто з ТУ ДСА в Львівській області, як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 липня 2018 року по 27 березня 2019 року в сумі 114 212 грн 13 коп., без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

ТУ ДСА у Львівській області звернулося до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови суду (далі Заява).

В обґрунтування поданої Заяви посилається на те, що з трудової книжки ОСОБА_1 видно, що він з 10.07.2018 по 22.04.2019, тобто протягом часу вимушеного прогулу, працював на іншій роботі - на посаді юрисконсульта у приватному підприємстві «Кадім». Проте, під час розгляду справи № 1340/3546/18 він не повідомив суду про цей факт і, відповідно, ця обставина не була встановлена судом; вказане істотно вплинуло на результат вирішення спору, оскільки стягнутий з ТУ ДСА у Львівській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.072018 по 27.03.2019 в загальній сумі 114 212,13 грн розрахований без зарахування заробітку за місцем нової роботи.

Зазначає, що такі обставини є істотними для справи, існували на час розгляду справи та не були відомі заявнику на час розгляду справи, оскільки про те, що позивач працював на новій роботі протягом усього часу вимушеного прогулу, територіальне управління дізналося лише 24.05.2018, у зв`язку з отриманням наказу Шевченківського районного суду м. Львова № 75/к від 20.05.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 » та копії листка непрацездатності серії АДХ № 954194.

У судовому засіданні представник відповідача (заявника) підтримала вимоги цієї заяви; просила її задовольнити із зазначених вище підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість Постанови суду в межах доводів та вимог Заяви, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З наведених вище норм видно, що нововиявленими обставинами визнаються юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: по-перше, їх наявність на час вирішення справи; по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 1510/2-1411/11.

Звертаючись до суду із Заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник послався на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», в абзаці другому частини 32 якої зазначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Даючи оцінку цим доводам Заяви, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП Украхни) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Посилання заявника на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248- «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України».

Висновки аналогічного змісту наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 826/808/16 (провадження № 11-134ас18).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини не змінюють правового регулювання спірних відносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду, зазначених у Постанові суду.

З огляду на зазначене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень частини другої статті 361 КАС України, а тому підстави для скасування Постанови суду відсутні.

Згідно із частиною четвертою статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для про відмови у задоволенні заяви ТУ ДСА у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 1340/3546/18.

Керуючись статтями 229, 325, 328, 361, 368, 369 КАС, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в адміністративній справі № 1340/3546/18 відмовити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 1340/3546/18 залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов

Ухвала складена у повному обсязі 10 жовтня 2019 року.