Справа № 260/461/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/461/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Попович М.М.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Дудурич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 10 березня 2019 року № 2 «Про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови ОСОБА_1»;

поновити ОСОБА_1 на посаді голови Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області з 10 березня 2019 року;

стягнути з Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.03.2019р. по день винесення рішення суду без урахування обов`язкових відрахувань;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області з 10 березня 2019 року та в частині стягнення з Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць без урахування обов`язкових відрахувань.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішення про дострокове припинення його повноважень сільського голови є неправомірним, так як прийнято з порушенням вимог законодавства України. Зокрема вказує на те, оскаржуване рішення було прийнято на позачерговій сесії, а у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови приймається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, шляхом таємного голосування і лише у визначених цим Законом випадках. Разом з тим, зазначає, що в період з 06 березня 2019 року по 15 березня 2019 року перебував на лікарняному. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення ради та без належного обґрунтування підстав та причин звільнення з посади сільського голови, а також з порушенням порядку процедури підготовки відповідних питань до розгляду на сесії та самого регламенту Тюшківської сільської ради.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому пояснивши, що позивач, за час виконання ним своїх повноважень, систематично порушував Конституцію України та Закони України, права громадян, не забезпечував здійснення наданих йому повноважень. Доказом неналежного виконання повноважень є, зокрема те, що ним з 2018 року жодного разу не було скликано сесію Тюшківської сільської ради, жодного разу не було прозвітовано перед громадою с. Тюшка, а доказів неможливості скликати пленарне засідання сільської ради не надано. Таким чином, оскаржуване рішення є законним та прийнятим за наявності достатніх підстав, а відтак відсутні підстави для його скасування. Крім цього, в подальшому на підтвердження своєї правової позиції, представником відповідача було надано додаткові доводи до відзиву, де вказано, більш детально, порушення позивачем законодавства.

Крім того, позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що твердження відповідача у відзиві є голослівними і жодними доказами не підтверджуються. Доводи відповідача про нескликання з 2018 року сесії сільської ради спростовуються наявністю "Журналу реєстрації рішень, розпоряджень, інструкцій і протоколів сільської ради", у якому містяться записи, які підтверджують виконання ним обов`язків та повноважень сільського голови, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування». Вказує на те, що на посаді голови працює багато років, а показником належного виконання обов`язків є той факт, що на цю посаду, за результатами виборів, він переобирався неодноразово. На підтвердження цих обставин саме позивачем і був наданий оригінал вказаного журналу.

Під час розгляду справи по суті позивач та його представник позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні такого, в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

У ході судового розгляду даної справи встановлено, Рішенням першої позачергової сесії шостого скликання Тюшківської сільської ради Міжгірського району від 10 березня 2019 року за №2 «Про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови» достроково припинено повноваження Тюшківського сільського голови ОСОБА_1 та згідно п. 2 вказаного рішення звільнено сільського голову ОСОБА_1 Тюшківської сільської ради з 10 березня 2019 року, у зв`язку із достроковим припиненням повноважень (а.с. 37), що і стало предметом розгляду даної адміністративної справи.

Підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення слугувало систематичне порушенням сільським головою Конституції та законів України, прав громадян, не забезпечення здійснення наданих йому повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вбачається із змісту п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Разом з тим, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході судового розгляду встановлено, що 24 лютого 2019 року ініціативною групою у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 були скликані загальні збори громади с. Тюшка Міжгірського району Закарпатської обл., що підтверджується протоколом № 1 від 24 лютого 2019 року (Т.1, а.с. 110-114).

Із змісту вищевказаного протоколу вбачається, що до порядку денного загальних зборів громади с. Тюшка Міжгірського району разом із іншими питаннями внесено питання про систематичне порушення сільським головою трудового законодавства.

Судом встановлено, що на загальні збори громади с. Тюшка, сам сільський голова ОСОБА_1 не з`явився.

За результатами проведення зборів села, ініціативною групою було поставлено на обговорення питання щодо проведення збору підписів про відкликання з посади сільського голови ОСОБА_1 .

Крім цього, за результатами проведених зборів секретарю сільської ради ОСОБА_17 було доручено скликати сесію Тюшківської сільської ради, на розгляд якої винести питання про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови ОСОБА_1.

25 лютого 2019 року, на виконання вищевказаного доручення секретарем Тюшківської сільської ради ОСОБА_17 винесено розпорядження за № 1 «Про скликання сесії Тюшківської сільської ради». Із змісту даного розпорядження вбачається, що перша позачергова сесія шостого скликання Тюшківської сільської ради призначена на 10 березня 2019 року на 14:00 год. в приміщенні Тюшківського НВК.

Судом встановлено, що 10 березня 2019 року проведено першу позачергову сесію шостого скликання Тюшківської сільської ради, на якій були присутні 8 депутатів з 12, а саме: ОСОБА_17 - виборчий округ № 2; ОСОБА_18 - виборчий округ № 1; ОСОБА_19 - виборчий округ №4; ОСОБА_20 - виборчий округ №5; ОСОБА_21 - виборчий округ №6; ОСОБА_22 - виборчий округ №10; ОСОБА_4 - виборчий округ №7; ОСОБА_23 - виборчий округ №11.

Не з`явились на сесію ОСОБА_24 - виборчий округ №3; ОСОБА_25 - виборчий округ №8; ОСОБА_26 - виборчий округ № 9 ; ОСОБА_27 - виборчий округ №12 та голова Тюшківської сільської ради - ОСОБА_1 .

Депутатами Тюшківської сільської ради, шляхом таємного голосування одноголосно (8 голосів) було прийнято рішення про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови ОСОБА_1., що підтверджується протоколом від 10 березня 2019 року (Т.1 а.с. 40-45).

Суд, розглядаючи спірні правовідносини, які склалися між сторонами вказує, зокрема на наступне.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

У відповідності до п. 2, 8 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно ч. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме рішенням сесії Тюшківської сільської ради від 05 листопада 2015 року за № 8 таким затверджено регламент роботи сільської ради (а.с. 21).

Однак, суд зазначає, що в ході судового розгляду були допитані в якості свідків депутати Тюшківської сільської ради, а саме: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 , які пояснили, що посилання позивача на Регламент роботи Тюшківської сільської ради не відповідає дійсності, оскільки вищевказані депутати за вказаний регламент 05 листопада 2015 року не голосували, такий не приймався, а відповідно вказана сільська рада здійснювала свою діяльність за відсутності такого.

Попередній затверджений регламент роботи сторони суду не надали, оригінал нібито затвердженого старого регламенту у судовому засіданні не досліджувався, так як теж не був наданий суду, оскільки такий відсутній у відповідача і має знаходитися у позивача.

Не дивлячись на те, що вказана копія регламенту, засвідчена позивачем та відповідає вимогам ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, як письмовий доказ, однак суд з врахуванням свідчень, які надані у судовому засіданні вищевказаними свідками, не бере його до уваги відповідно до вимог ч. 6 вказаної статті, оскільки оригінал регламенту учасниками справи суду не надано.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, перша сесія шостого скликання Тюшківської сільської ради все ж була проведена 05 листопада 2015 року, так як саме на цій сесії було прийнято до уваги інформації про обрання позивача Тюшківським сільським головою (а.с. 16)

Згідно вимог чч. 4, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Щодо оглянутого та дослідженого у судовому засіданні оригіналу «Журналу реєстрації рішень, розпоряджень, інструкцій, протоколів» Тюшківської сільської ради у такому в період з 2018 по 2019 роки зареєстровано рішення про скликання чергової сесії, зокрема 05 січня 2018 року, 13 лютого 2018 року, 06 квітня 2018 року, 04 червня 2018 року, 29 серпня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 05 грудня 2018 року, 03 січня 2019 року, 04 березня 2019 року. Разом з тим, 08 січня 2018 року містяться відомості про скликання загальних зборів та звіт сільського голови, 19 липня 2018 року - про проведення підсумків за перше півріччя, 01 жовтня 2018 року - про проведення підсумків виконання доходів за 9 місяців, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наявність вищевказаних записів про скликання чергових сесій в період з 2018 по 2019 роки та звітування не свідчить про призначення відповідних сесій сільської ради та скликання загальних зборів щодо звітування перед громадою села, оскільки на вимогу суду такі розпорядження сільського голови суду не надані, що ставить під сумнів наявність таких.

Крім того, вказані обставини підтверджуються показами свідків, опитаних у судовому засіданні, які стверджують, що чергові сесії сільської ради та збори громади не проводилися, що і стало підставою для збору підписів про систематичне порушення законодавства позивачем.

Крім того, згідно пп. 13, 16 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як розгляд запитів депутатів, прийняття рішень по запитах; прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що питання про дострокове припинення повноваження голови Тюшківської сільської ради розглядалося на позачерговій сесії сільської ради, що є прямим порушення вимоги вищевказаної статті.

Крім того, із змісту ч. 6 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що саме у разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради.

Однак, ОСОБА_17 - секретар Тюшківської сільської ради, яка допитана у судовому засіданні в якості свідка пояснила, що з відповідним дорученням щодо призначення позачергової сесії така до сільського голови не зверталась та відмови про скликання сесії з цих питань вона від нього не отримувала.

Таким чином, суд приходить до переконання, що секретар Тюшківської сільської ради ОСОБА_17 порушила вимоги ч. 6 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» скликавши першу позачергову сесію сільської ради без відмови сільського голови скликати сесію ради.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься розпорядження Тюшківського сільського голови від 04 березня 2019 року за № 29 «Про скликання чергової сесії сільської ради» на 10 березня 2019 року в приміщенні сільської ради.

Крім того, судом встановлено, що позивач з 06 березня 2019 року по 15 березня 2019 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності (а.с. 47).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач не мав фізичної можливості провести чергову сесію сільської ради 10 березня 2019 року.

Згідно вимог с. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, проаналізувавши вищевказані норми закону, суд приходить до висновку, про те, що рішення про дострокове припинення повноваження сільського голови прийняте з порушенням вимог Конституції та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд погоджується з посиланнями відповідача про те, що порушення Конституції та законів України сільським головою, а саме не виконання ним покладених на нього повноважень може бути підставою для дострокового припинення повноважень сільського голови у відповідності до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», але з чіткою процедурою встановленою законом для прийняття такого.

Слід враховувати, що процедура дострокового припинення повноважень сільського голови у разі висловлювання йому недовіри, навіть за наявності для цього підстав, які мали місце в даному випадку, має здійснюватися чітко і відповідно до закону.

В той же час, оскаржуване рішення від 10 березня 2019 року № 2 Тюшківської сільської ради «Про дострокове припинення повноважень ОСОБА_1 » прийняте за відсутністю встановленої законом процедури та з порушенням Порядку.

Відповідачем не було доведено підстав, які давали право відповідачу, зокрема саме секретарю Тюшківської сільської ради призначати позачергову сесію без дотримання вимог ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також за відсутністю регламенту.

У зв`язку з незаконністю прийняття рішення 10 березня 2019 року № 2 "Про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови ОСОБА_1", позовні вимоги в частині поновлення на посаді сільського голови також підлягають задоволенню, оскільки повинно бути поновлено порушене право позивача і ця вимога є похідною від позовної вимоги про скасування оскаржуваного рішення.

На підставі ч.3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю.

Відповідно до ч.2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу розраховується виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, які передують місяцю звільнення працівника з роботи.

Таким чином, у зв`язку з незаконністю дострокового припинення повноважень, підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул позивача з 11 березня 2019 року (наступний день після звільнення) по день постановлення судового рішення 04 жовтня 2019 року становить 207 календарних днів, а відтак, сума середнього заробітку, належна до виплати позивачу за час вимушеного прогулу становить 76871,75 грн. (381,02 грн.*207 днів вимушеного прогулу).

Відповідно до п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 10867,80 грн., визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також в силу покладеного на нього обов`язку ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірність свого рішення, у зв¦9язку з порушенням процедури його прийняття.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з приписами ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Зважаючи на вище наведене, судом допускається негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 371, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Тюшківська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області (с.Тюшка, буд. 166,Міжгірський район, Закарпатська область,90031, код ЄДРПОУ - 22113236) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (с.Тюшка, буд. 166,Міжгірський район, Закарпатська область,90031, код ЄДРПОУ - 22113236) від 10 березня 2019 року № 2 "Про дострокове припинення повноважень Тюшківського сільського голови ОСОБА_1".

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) на посаді голови Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області з 11 березня 2019 року.

Стягнути з Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (с.Тюшка, буд. 166, Міжгірський район, Закарпатська область,90031, код ЄДРПОУ - 22113236) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з за період з моменту фактичного звільнення з 11.03.2019 р. по час прийняття судового рішення про поновлення на роботі 04.10.2019 всього у сумі 76871,75 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одну гривню сімдесят п`ять копійок) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області з 11 березня 2019 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 10867,80 (десять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень вісімдесят копійок) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 15.10.2019 року.

СуддяC.А. Гебеш