Справа № 352/1700/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9937/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Коваля Р.Й.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області (головуючий суддя Хоминець М.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську 14 серпня 2019 року, повне судове рішення складено 23 серпня 2019 року, у справі №352/1700/18 за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, просив визнати неправомірними дії державного інспектора в частині складення протоколу про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 №377/0/92-18-ДК/0196По/08/01/-18, прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2018 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року позов задоволено частково: скасовано постанову №377/0/92-18-ДК/0196По/08/01/-18 від 27.07.2018 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, у решті адміністративного позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору підряду, умови такого дотримано. Позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 30.05.2018 за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18, оскільки всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами. Судом першої інстанції враховано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі за позовом ФГ «ПерсейАгро» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Р.М. про визнання протиправним та скасування припису.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Прикарпатська ДСДС не є належним користувачем земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваної постанови, оскільки речове право не зареєстроване, а тому договір підряду не міг бути укладений на таку земельну ділянку. Скаржник вказує, що в самому договорі підряду відсутні відомості, які б могли ідентифікувати земельну ділянку щодо якої здійснювались заходи державного контролю. Зазначає, що такий договір є нікчемним в силу закону та внаслідок виконання такого завдано шкоду державі, оскільки самовільно зайнято земельну ділянку саме державної власності. Вказує, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, при винесенні оскаржуваної постанови, інспектором повно досліджено всі необхідні для правильного прийняття рішення, обставини справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Наказом Головного управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області «Про здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» від 16.04.2018 №377-ДК у зв`язку з дорученням Держгеокадастру від 14.03.2018 №22-28-0.19-2963/2-18 наказано здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки при використанні, зокрема, земельної ділянки площею 61,5413 га (кадастровий номер 0:14:001:0003).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 17.04.2018 №377/0/92-18-ДК/313/АО/10/01/-18 за результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка площею 61,5413 га (кадастровий номер 0:14:001:0003) - рілля - земельна ділянка розорена. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 №377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 у 2017 році за результатами вжитих заходів державного контролю встановлено, що сільськогосподарські роботи на земельних ділянках, зокрема земельній ділянці площею 61,5413 га (кадастровий номер 0:14:001:0003), здійснювались ФГ «ПЕРСЕЙ АГРО» на підставі договору контрактації сільськогосподарської продукції №19/16/3 від 19.12.2016, укладеного з Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. За результатами перевірки встановлено, що ФГ «ПЕРСЕЙ АГРО», в особі керівника ОСОБА_1 , в порушення вимог статті 125, 126 Земельного кодексу України, самовільно зайнято земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 61,5413 га (кадастровий номер 0:14:001:0003), на якій здійснюється фактичне використання шляхом сільськогосподарського обробітку, яка знаходиться за межами населеного пункту с.Підпечери Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказана земельна ділянка використовується ФГ «ПЕРСЕЙ АГРО» за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу такої у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

13.07.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення № 377/0/92-18-ДК/0174П/07/01/-18 згідно з яким на підставі даних акта від 30.05.2018 № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 встановлено, що ФГ «ПЕРСЕЙ АГРО», в особі керівника ОСОБА_1 , вчинено самовільне зайняття земельної ділянки державної форми власності площею 61,5413 га (кадастровий номер 0:14:001:0003). Відповідальність за вчинене правопорушенням передбачена п. «б» ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 55 хв. 19.07.2018.

27.07.2018 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, заступником начальника управління - начальником відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Русланом Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №377/0/92-18-ДК/0196По/08/01/-18, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Встановлено, що порушенням заподіяно матеріальну шкоду 58 774,40 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, вважаючи таку незаконною, а дії щодо складення протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення неправомірними, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV та визначається як «будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними».

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як: - з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; - відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; - відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; - такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України; - з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

Як зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 №377/0/92-18-ДК/0196По/08/01/-18 сільськогосподарські роботи на спірній земельній ділянці ФГ «ПЕРСЕЙ АГРО» здійснюються на підставі договору контрактації сільськогосподарської продукції №19/16/3 від 19.12.2016, укладеного з Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України земельних ділянок.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі №0940/1558/18 за позовом фермерського господарства «Персей Агро» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування припису, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019, встановлено, що всі роботи, які здійснювались ФГ «Персей Агро» на земельній ділянці площею 61,5413 га (кадастровий номер :14:001:0003), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області проводились на підставі Договору підряду за №19/16/4 від 19.12.2016 та додаткових угод до договору, зокрема Додаткової угоди за №1/1 від 14.03.2017 до договору підряду за №19/16/4 від 19.12.2016, за яким ФГ «Персей Агро» (Підрядник) зобов`язується надати Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника.

При цьому, судом у вказаній справі встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України протягом тривалого часу користувалась земельною ділянкою площею 61,5413 га (кадастровий номер :14:001:0003), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256, відомостями з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 01.01.2016, виданими відділом у Тисменицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, довідкою згідно державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.07.2015. Водночас, державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області здійснено 02.11.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 102877914 від 07.11.2017, тобто вже після укладення і виконання договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ФГ «Персей Агро» надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяв як Підрядник за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та не є фактичним користувачем такої земельної ділянки.

Дотримуючись умов вказаного договору підряду, позивач, як керівник ФГ «Персей Агро», жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 від 30.05.2018, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і виконання такого не заперечується сторонами.

З матеріалів справи не встановлено, а скаржником під час судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів недійсності вищевказаних договору підряду та додаткових угод до такого.

Разом з тим, скаржник, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобов`язань чи стягнень лише відносно фактичного землекористувача - Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії щодо спірної земельної ділянки як замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в листопаді 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

На підставі системного аналізу законодавчих положень, враховуючи, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем, як керівником ФГ «Персей Агро», правопорушення передбачене статтею 53-1 КУпАП, не доведено дотримання вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у діях позивача, як керівника ФГ «Персей Агро», події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, в силу приписів статті 308 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

У пункті 58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 №377/0/92-18-ДК/0196По/08/01/-18 та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року у справі №352/1700/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 09.10.2019