Справа № 300/552/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7776/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року в справі № 300/552/19 (головуючий суддя - Остап`юк С.В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2019/000516/2 від 29.01.2019 та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/00637.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що відповідач 29.01.2019 в порушення вимог норм Митного кодексу України визначив митну вартість транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN", модель "PASSAT", бувшого у використанні, 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , який імпортовано позивачем, за резервним методом, а не за ціною договору.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року в справі № 300/552/19, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задоволити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи та не надано належної оцінки доказам поданих стороною позивача, що призвело до неправильного вирішення спору по суті та прийняття незаконного рішення.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Встановлено, що 28.01.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до митного оформлення електронну вантажну митну декларацію №UA/206010/2019/403073 на легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель "PASSAT", бувшого у використанні, 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна 1968 см. куб.

До електронної вантажної митної декларації № UA/206010/2019/403073 подано: рахунок-фактуру (інвойс) № 04143 від 22.01.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.01.2019 за № UA 20903/2019/05923; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.06.2015; паспорт громадянина України; копію митної декларації країни відправлення №19PL402010Е0070784 від 23.01.2019; митну декларацію за якою було відмовлено у випуску товарів за № UA/206010/2019/403073 від 28.01.2019; сертифікат про походження товару №0380 від 22.01.2019.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації № UA/206010/2019/403073 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - Євро, вартість 15 200.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/00637.

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206010/2019/000516/2 від 29.01.2019, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 15 200 Євро (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - Євро, вартість 15 200.

Не погоджуючись з прийнятими митним органом рішенням про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2019/000516/2 від 29.01.2019 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/00637, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що митний орган правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з підстави, що квитанція від 22.01.2019 року №01*0024 на суму 11 244,92 не підтверджує сплати коштів за транспортний засіб придбаний позивачем, оскільки не містить відомостей щодо платника, призначення платежу чи реквізитів документів, на підставі яких проведено оплату, і, як наслідок, не може підтверджувати ціну договору. Крім того, вказана квитанція не була подана відповідачу та не долучена до митної декларації при митному оформлені транспортного засобу, а тому не може обґрунтовувати обраного позивачем методу визначення митної вартості автомобіля при його митному оформленні.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та є помилковими.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

Стаття 51 Митного кодексу України визначає визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Кодексу).

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 Кодексу).

Стаття 57 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 статті 57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 МК України).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (частина 1 статті 58 МК України).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 МК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2 статті 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 МК України).

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 58 МК України).

Як встановлено з матеріалів справи, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UA206010/2019/403073 від 28.01.2019, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Слід зазначити, що рахунок-фактури (Invoice) серії VIT-1 №04143 від 22.01.2019 року це основний документ, виданий продавцем, і який засвідчує дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 11 000 EUR.

Відносно фіскального звіту від 22.01.2019 року необхідно вказати, що декларантом було проплачено продавцю саме суму 11000,00 Євро, без сплати ПДВ, що підтведжуєтся рядком «ОПЛ.СУМА II». Роздрукування вказаного фіскального звіту не передбачає обов`язку та можливості вказувати у ньому дані покупця, дані ТЗ чи будь-які інші дані.

На підтвердження вищевказаної інформації представником позивача, ОСОБА_3 було направлено адвокатський запит №29-05/19 ЗАТ «Вітедіс» IP КО, в якому ставились наступні питання: 1. Яка вартість була оплачена покупцем при купівлі автомобіля «Volkswagen», модель «Passat», 2015 року виготовлення, WVWZZZ3CZFE438562?; 2. Яким чином, коли і ким була проведена оплата товару?; 3. Чи сплачувався ПДВ? Хто оплачував ПДВ за автомобіль, покупець чи продавець?

25.06.2019 року ЗАТ «Вітедіс» IP КО надав відповідь на адвокатський запит №29-05/19, в якій повідомив, що при купівлі автомобіля «Volkswagen», модель «Passat», 2015 року виготовлення, НОМЕР_1 ОСОБА_4 було сплачено його вартість в розмірі 11 000,00 євро. ОСОБА_4 22.01.2019 року було особисто сплачено готівкою вартість автомобіля «Volkswagen», модель «Passat», 2015 року виготовлення, НОМЕР_1, яка становила 11 000,00 євро. Документами, які підтверджують продаж автомобіля «Volkswagеn», модель «Passat», 2015 року виготовлення, НОМЕР_1, є рахунок фактура від 11.02.2019 року серії VIT-1 №04143, на суму 11 000,00 євро та фіскальний чек від 01.22.2019 року 01*0024 16:44:22 (Z фіскальний звіт), який був розпечатаний після отримання готівки в розмірі 11 000,00 євро (Оплата сума II). ПДВ не оплачувалось ніким, оскільки, автомобіль після продажу не залишався в Євросоюзі.

Поряд з цим слід наголосити на тій обставині, що контролюючим органом не було надано жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури (Invoice) серії VIT-1 №04143 від 22.01.2019 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Литовської Республіки інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом ЗАТ «ВІТЕДІС» IP КО автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat», 2015 року виготовлення, який був у використанні, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 см3, та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 11 000 EUR та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Також слід наголосити на відсутності покликань митного органу в прийнятому ним рішенні на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019, справа №809/278/17.

Враховуючи встановленні обставини справи та чинні законодавчі норми колегія суддів прийшла до неспростовного переконання, що прийняте Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206010/2019/000516/2 від 29.01.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206010/2019/00637 є протиправними та підлягають безумовному скасуванню.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно квитанції №0.0..1 від 14.03.2019 та квитанції №1552-4357-8022-6721 від 02.04.2019 (а. с. 3, 4) за подання позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 2 093, 98 грн, а за подання апеляційної скарги згідно квитанції № 55197 від 11.07.2019 (а. с. 117) сплатив судовий збір у розмірі 3 141 грн.

Враховуючи повне задоволення позову та вимоги ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС судовий збір в розмірі 5 234 грн 98 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу подано Договір надання правової допомоги №19/02/19 від 19.02.2019 укладений між адвокатом Круць Володимиром Мироновичем та ОСОБА_1 (а.с. 11), Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2019 року №19/02/19 (а.с. 12), копію ордеру про надання правової допомоги ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 (а.с. 116), копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №974 (а.с.9), квитанцію до прибуткового касового ордера №19/02/19 від 19.02.2019 (а.с. 10).

Поряд з цим, у Додатковій угоді № 1 до договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2019 року №19/02/19 (а.с. 12) зазначається, що сторони за цією додатковою угодою домовились, що вартість правової допомоги за договором про надання правової допомоги буде становити 6000,00 (шість тисяч) грн, за: надання правових консультацій, складання правових висновків з питань, які цікавлять Клієнта -1000,00 грн (дві години); підготовка заяв, скарг, адвокатських запитів, які передбачають захист прав чи законних інтересів Клієнта - 300,00 грн за кожен запит чи заяву; підготовка та написання позовної заяви - 2000,00 грн; участь у судовому засіданні - 768,40 грн. за одну годину у часті в судовому засіданні, на момент підписання угоди Клієнт оплачує за три судові засідання.

Однак, слід звернути увагу на те, що матеріалами справи документально підтверджено участь адвоката Круць В.М. лише в одному судовому засіданні, відтак вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, щодо оплати за участь представника трьох судових засіданнях підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також часткове документальне підтвердження наданих адвокатом Круць В.М. послуг, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 463,2 грн (6000-(768,4х2)=4463,2), понесених позивачем у даній справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ст.325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року в справі № 300/552/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206010/2019/00637.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС № UA206010/2019/000516/2 від 29.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС (76000, місто Івано-Франківськ, вулиця Короля Данила, 20 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 ) 5 234 (п`ять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 98 копійок судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС (76000, місто Івано-Франківськ, вулиця Короля Данила, 20 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в розмірі 4 463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) гривні 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 09 жовтня 2019 року