Справа № 128/2458/19
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2458/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Славич К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Чорногуза Андрія Івановича про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Чорногуза А.І. про визнання дій незаконними та та скасування постанови ЕАВ №1459000 від 27.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 425 грн. Адміністративний позов мотивований тим, що 27.08.2019 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову відносно позивача, оскільки той керував транспортним засобом в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар. Місцем розгляду справив казано с. АДРЕСА_1 . Позивач не погоджувався із позицією інспектора, оскільки керуючи транспортним засобом, на панелі приладів його автомобіля горів індикатор ближнього світла фар, однак зважаючи на те, що він їхав по дорозі із хорошим освітленням, то не міг бачити чи світили фари його автомобіля. Враховуючи, що на панелі приладів горів індикатор увімкненого ближнього світла фар, він був впевнений, що світло увімкнено. Окрім того, позивач вважає, що під час розгляду справи було порушеного його права, адже розгляд спраив відбувався на місці без підготовки та без надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень, а при накладенні штрафу інспектором не було враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначені адмінстягнення. Також позивач вважажє, що інспектор не мав би проводити розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, оскільки такий розгляд унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин у конкретній справі. Також, позивач вважає, що оскаржувана постанова відповідача не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що на панелі приладів його автомобіля горів індикатор увімкненого ближнього світла фар, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі викладеного, просить визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 29-34), у якому викладено наступну позицію. Під час патрулювання 27.08.2019 року відповідачем було помічено автомобіль, водієм якого був відповідач ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Мечнікова, 27 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, їхав без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п. 19.1а ПДР України, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що позивач в силу положень ч. 1 ст. 77 КАС України має довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги, тобто підставу позову, а відповідач має довести ті обставини, якими він обгрунтовую свої заперечення і така позиція викладена у постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17 та від 14.02.2018 року по справі №536/583/17. З огляну на зазначене, вважає, що позивачем не доведено тих обставин, на яких грунтуються його позовні вимоги. Відповідач же, в свою чергу, будучи посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що підстав у відповідача для умисного створення обставин події не було. Розглядаючи дану справі відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. А тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу розглянути у відсутність відповідача.

Підтвердження про направлення копії відзиву позивачу відсутнє, проте суд на підставі частини 1 ст. 269 КАС України приймає до уваги наданий відповідачем відзив на позовну заяву.

Інших заяв клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 24).

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі. (а.с. 21).

Відповідач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву на позовну заяву просив справу розглянути у його відсутність. (а.с. 33).

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕАВ № 1459000, складеною інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Чорногузом А.І. 27.08.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. (а.с.7-8)

Згідно даної постанови, 27.08.2019 року о 00-42 год водій ОСОБА_1 в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області по вул. Мечнікова, 27, керував транспортним засобом марки ГАЗ, д.н. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. Тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до копії посвідчення водія серія НОМЕР_2 255352 від 07.09.2002 року (а.с. 9) позивач ОСОБА_1 має право керування автомобілями відповідної категорії та автомобіль марки «ГАЗ-2705», вантажопасажирський, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_4 (а.с. 10).

Судом також оглянуто DVD-R диск, який долучено відповідачем до матеріалів відзиву (а.с. 35). З оглянутого відеофайлу чітко вбачається, що по автомобільній дорозі в темну пору доби рухається вантажопасажирський автомобіль марки «ГАЗ» без увімкнених фар ближнього (дальнього) світла фар. Лише після того, як працівниками патрульної поліції було подано сигнал водію про зупинку, на даному автомобілі було ввімкнено світло фар.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Отже судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 19.1а ПДР України.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача, викладені в позовній заяві, що він рухався із увімкненим світлом фар, оскільки доказів цього позивач не надав, а його пояснення повністю спростовується відеозаписом доданим до відзиву на позовну заяву.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, у відповідності до п. 19.1а Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами «а», «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил використання зовнішніх освітлювальних приладів.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, засобами фото - і кінозйомки, відеозаписами, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до частини 2, 4, 5 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною другою статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому докази подані відповідачем суд приймає як належні та допустимі і не вбачає підстав для їх відхилення. Також суд звертає увагу, що позивачем на спростування обставин, викладених у оскарженій ним постанові не представлено суду жодних доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, приходжу висновку, що інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Чорногузом А.І. цілком законно винесено постанову серії ЕАВ № 1459000 від 27.08.2019 відносно ОСОБА_1 про порушення ним вимог п. 19.1а ПДР, та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі частини 2 статті 122 КУпАП у виді штрафу.

З огляду на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини викладені в постанові, і навпаки відповідачем надано суду належні та допустимі докази, які повністю підтверджують законність оскарженої постанови, позовні вимоги адміністративного позову не підгягають задоволенню.

Про понесені позивачем судові витрати суду не повідомлено, відтак судовий збір від сплати якого звільнено позивача за даним предметом позовних вимог, згідно положень частини 5 статті 139 КАС України належить віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП,ст.2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Чорногуза Андрія Івановича про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук