Справа № 160/7012/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 жовтня 2019 року Справа №160/7012/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турової О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Циб Сергія Вікторовича про розподіл між сторонами судових витрат в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання протиправними та скасування постанов,-
25.07.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - приватний виконавець, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», третя особа), в якій позивач просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни за ВП №59189856, яке відкрито 23.05.2019 року, при примусовому виконанні виконавчого напису №9491 від 02.05.2019 року, що видав приватний нотаріус КМНО Хара Н.С.;
- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 01.07.2019 року у ВП №59189856.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання протиправними та скасування постанов задоволено у повному обсязі, визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 23.05.2019 року у виконавчому провадженні ВП №59189856, яке відкрито при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №9491 від 02.05.2019 року; визнано протиправною та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 01.07.2019 року у виконавчому провадженні ВП №59189856.

Крім того, вказаним рішенням суду в порядку розподілу судових витрат стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80грн; у здійсненні розподілу витрат на правничу допомогу відмовлено.

Відмовляючи у розподілі витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що станом на час розгляду справи та до закінчення судових дебатів представником позивача було лише висловлено заяву про намір надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу для їх подальшого розподілу, проте самих доказів на підтвердження таких витрат надано не було, тому на час винесення рішення відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу.

23.08.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Циб Сергія Вікторовича про розподіл між сторонами судових витрат, в якому представником позивача вже наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, витрачений на це час та розрахунок розміру витрат на правничу допомогу, а також надано докази на підтвердження викладених доводів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019р. клопотання представника позивача - адвоката Циб С.В. про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.10.2019р. о 10:00год.

Представники сторін та третьої особи про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Зважаючи на приписи ч.3 ст.252 КАС України клопотання представника позивача розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи клопотання представника позивача про розподіл між сторонами судових витрат, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Приписами частини 3 статті 143 КАС України передбачено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що у справі, що розглядається, має місце випадок, передбачений ч.3 ст.143 КАС України, відповідно за результатами розгляду клопотання представника позивача суд має вирішити чи наявні у даному випадку підстави для ухвалення додаткового рішення.

Так, ч.1 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 252 КАС України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що розмір понесених позивачем витрат в сумі 5000,00грн. підтверджується належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами. Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Так, у клопотанні представника позивача - адвоката Циб Сергія Вікторовича про розподіл між сторонами судових витрат наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, витрачений на це час та розрахунок розміру витрат на правничу допомогу.

На підтвердження цих витрат представником позивача надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.07.2019 року №0001/07-12 та додаткові угоди № 1 від 12.07.2019р. та №2 від 16.07.2019р. до цього договору, а також акт виконаних робіт від 10.08.2019р. до додаткової угоди №1 до договору від 12.07.2019 року №0001/07-12 та акт виконаних робіт від 22.08.2019р. до додаткової угоди №2 до договору від 12.07.2019 року №0001/07-12, при цьому в означених додаткових угодах до договору про надання правничої допомоги на виконання п.4.1 цього договору наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та вартість адвокатського гонорару за їх надання.

Також представником позивача надано дублікат квитанції № від 22.08.2019 про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Циб С.В., на суму 2000,00 грн., дублікат квитанції № від 22.08.2019 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Циб С.В., на суму 1000,00 грн., дублікат квитанції № від 22.08.2019 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Циб С.В., на суму 2000,00 грн., копію витягу з Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність №3020 від 23.08.2019 року, щодо оприбуткування отриманих від позивача 5000,00грн.

Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідачем не надано жодних заперечень проти зазначеного позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги та не наведено обґрунтування з наданням відповідних доказів на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та недоведеність відповідачем обставин понесення позивачем розміру витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, суд доходить висновку про задоволення клопотання представника позивача про розподіл між сторонами судових витрат та про наявність підстав для постановлення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, шляхом стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Циб Сергія Вікторовича про розподіл між сторонами судових витрат в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити у повному обсязі.

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/7012/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання протиправними та скасування постанов наступного змісту.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 09.10.2019р.

Суддя О.М. Турова