Справа № 480/1515/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р.Справа № 480/1515/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 01.07.19 року по справі № 480/1515/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення Міністерства оборони України від 12.04.2019 №46 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю І групи з 26.03.2019, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 12.04.2019 №46; зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 26.03.2019 І групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, виходячи з розміру 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу 2 підпукту 1 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано пункт 19 рішення Міністерства оборони України від 12.04.2019 №46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю І групи з 26.03.2019, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, направити до Департаменту фінансів Міністерства оборони України відповідні матеріали для повторного розгляду питання щодо виплати одноразової грошової допомоги колишньому військовослужбовцю майору ОСОБА_1 , який 26 березня 2019 року визнаний особою з інвалідністю першої групи внаслідок війни.

Зобов`язано Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) повторно розглянути заяву майора ОСОБА_1 від 03.04.2019 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, як колишньому військовослужбовцю, який 26 березня 2019 року визнаний особою з інвалідністю першої групи внаслідок війни, виходячи з розміру 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу 2 підпункту 1 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В іншій частині позову - відмовлено.

Відповідач, Міністерство оборони України, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує на те, що позивач був звільнений з військової служби зі збройних сил Російської Федерації, а отже відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону на позивача не розповсюджується.

Сумським обласним військовим комісаріатом надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив службу у Збройних Силах СРСР на посадах офіцерського складу.

Наказом командира ВЧ 12588 №140 від 29.07.1994 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини у зв`язку зі звільненням з військової служби наказом Командувача Далекосхідного військового округу Російської Федерації №0561 від 27.07.1994 за станом здоров`я (а.с.15).

Під час проходження служби позивач отримав закриту черепно-мозкову травму (струс мозку).

Вказані обставини підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва від 17 січня 2019 року №114 (а.с.16) та довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА № 944944 від 02.04.2019року, відповідно до якої позивачу встановлена І "Б" група інвалідності (а.с.17).

Таким чином, позивачу МСЕК визначено І "Б" групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (а.с.17).

03.04.2019 року позивачем подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності (а.с. 18).

На звернення позивача Департаментом фінансів Міністерства оборони України від 23.04.2019 №0290/З-740-638 (а.с.20) повідомлено про те, що прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Підстави, за якими відмовлено у призначенні допомоги, викладені у протоколі засідання Комісії від 12.04.2019 року № 46 (а.с.21), а саме - "законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн".

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є громадянином України, а тому має право, гарантоване Законом №2011-ХІІ, на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювань, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу»), відповідно до ст.41 якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону № 2011-ХІІ) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення зі служби.

Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання статей 16-2 та 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок КМУ №975).

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (п.3 Порядку КМУ №975 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Предметом спору у цій справі є вимога позивача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням 26.03.2019 позивачу І групи інвалідності.

На день звернення ОСОБА_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", діяв Порядок КМУ №975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Пунктом 11 Порядку КМУ №975, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу. Такими документами є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.12 Порядку КМУ №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку КМУ №975, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому як станом на час направлення поданих Сумським обласним військовим комісаріатом на адресу відповідача документів листом від 05.04.2019 (а.с.19), так станом на і на сьогодні, Порядком КМУ №975 не передбачено право відповідача усунутися від розгляду, вирішення та прийняття рішення із спірного питання. Крім того, вказаний Порядок КМУ №975 не передбачає заборони повторного направлення пакету документів, у разі подання чи появи інших доказів, що можуть стати підставою для призначення одноразової грошової допомоги. Більш того, згідно п.13 Порядку КМУ №975, в редакції, чинної вже на момент розгляду справи, додатково передбачено повернення документів на доопрацювання, у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю.

Колегією суддів встановлено, що 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.18).

В подальшому, Сумський обласний військовий комісаріат листом від 05.04.2019 за №11/763 подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони висновок про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання зазначеної допомоги в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2019 року (а.с.19).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.04.2019 №46, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки законодавством на передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн (а.с.21).

Враховуючи, що позивач отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №975.

Дана позиція суду відповідає позиції Верховного Суду (постанова ВС від 27.02.2018р. №816/978/16).

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність порядку отримання та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцями інших країн, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14 лютого 1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України від 07 червня 2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року.

Відповідно до статті 1 цього Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в збройні сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Так, вищезазначеними міждержавними Угодами не встановлено порядку отримання та виплати одноразової грошової допомоги, проте, вказаними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї Держави Співдружності, на якій він проживає.

Крім того, Угода від 15 травня 1992 року, на яку посилається відповідач, регулює порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, в той час як в даному випадку спірним є питання права позивача отримання одноразової грошової допомоги, яка не є видом пенсійного забезпечення, а є соціальною допомогою.

Позивач є громадянином України, а тому має право, гарантоване Законом №2011-ХІІ, на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювань, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Щодо доводив апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, а тому, не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанов КМУ №284 від 21.02.2007 та №499 від 28.05.2008, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, у рішенні Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом №46 від 12.04.2019 (а.с.21) відсутнє зазначення підстави відмови в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу - відсутність у ОСОБА_1 статусу військовослужбовця.

Таким чином, колегія суддів вказує про правомірність та обгрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування пункту 19 рішення Міністерства оборони України від 12.04.2019 №46 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю І групи з 26.03.2019, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 480/1515/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 11.10.2019 року