Справа № 300/769/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8208/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О. М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Чуприна О. В.,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 21 березня 2019 року № ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що про проведення відповідачем інспекційного відвідування та розгляд справи про накладення штрафу не була належним чином повідомлена, що позбавило її можливості надання пояснень, доказів відсутності її вини та ефективного захисту її прав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням суду першої інстанції, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що при проведенні інспекційного відвідування відповідачем грубо порушено порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який регламентовано Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з огляду на її відсутність при проведенні інспекційного відвідування та її представника.

У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 21 лютого 2019 року № 04-13/15-10/1357 та наказу від 21 лютого 2019 року № 289-Д інспекторами праці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в період з 21 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з працівниками за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності: кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт від 22 лютого 2019 № ІФ433/1674/АВ, відповідно до якого встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 допустила до роботи без належним чином укладеного трудового договору в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_6 , а відтак, порушила вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України. Крім цього, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи, а саме не ведуться табелі обліку робочого часу працівників, чим порушено вимоги частини другої статті 30 Закону України «Про оплату праці».

На підставі висновків акту перевірки та факту встановлення допуску до роботи фізичних осіб без укладення трудового договору та оформлення трудових відносин у встановленому законом порядку заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийнято постанову про накладення штрафу від 21 березня 2019 року № ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 125 190,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що висновок відповідача щодо використання праці ОСОБА_6 без належним чином укладеного трудового договору є обгрунтованим.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, Управління Держпраці в Івано-Франківській області здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з нормами пункту 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Пунктом 29 Порядку № 295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Щодо тверджень позивача про неповідомлення її відповідачем про проведення інспекційного відвідування колегія суддів зазначає наступне.

В силу підпунктів 5, 5-1 пункту 6 Положення № 96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці, безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Підпункт 1 пункту 11 Порядку № 295 також передбачає, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Зі змісту вказаних норм колегія суддів приходить до висновку про відсутність обов`язку у відповідача заздалегідь повідомляти об`єкт відвідування про проведення відвідування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що акт інспекційного відвідування від 22 лютого 2019 року № ІФ433/1674/АВ був направлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №738 та вручений їй особисто 26 лютого 2019 року.

Разом з тим, заперечення чи зауваження до акта інспекційного відвідування позивачем подано не було.

Щодо доводів позивача про несвоєчасне повідомлення її відповідачем про розгляд справи про накладення штрафу, колегія суддів такі вважає безпідставними з огляду на наступне.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку №509).

Згідно вимог пункту 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

В силу вимог пункту 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Судом встановлено, що розгляд справи про накладення фінансових санкцій на позивача відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення законодавства про працю, був призначений на 15 год. 00 хв. о 14 березня 2019 року, про що позивача повідомлено листом від 05 березня 2019 року № 05-07/15-10/1682, який 06 березня 2019 року направлений на адресу позивача поштовим відправленням 283.

У зв`язку з перебуванням на лікуванні, 14 березня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Таке клопотання було розглянуто відповідачем та з урахуванням його обґрунтованості продовжено строк розгляду справи. Про повторний виклик на 21 березня 2019 року на розгляд справи про накладення штрафу відповідач листом від 14 березня 2019 року № 05-07/15-10/1910 письмово повідомив позивача. Дане повідомлення відправлено поштовим зв`язком (відправлення 972) в той же день 14 березня 2019 року та отримане позивачем в день розгляду справи, тобто 21 березня 2019 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачу при зверненні до відповідача із клопотанням про відкладення розгляду справи було відомо про те, що такий розгляд справи може бути відкладений на строк не більше десяти днів, і саме в такий термін справа про накладення штрафу повинна бути розглянута.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 Кодексу законів про працю України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За змістом статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Обґрунтовуючи правомірність прийнятої постанови про застосування штрафу, відповідач виходив з правомірності висновків акту перевірки щодо допуску позивачем працівників до роботи без належного оформлення трудового договору, пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, в матеріалах справи міститься письмове пояснення ОСОБА_6 , надане 21 лютого 2019 року під час здійснення інспекційного відвідування інспекторами праці, із змісту якого слідує, що остання з 20 лютого 2019 року працює у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на посаді кухаря. Крім того, ОСОБА_6 зазначила, що перебуває в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", належного позивачу, на стажуванні і трудовий договір з нею не укладався. Режим роботи, відповідно до наданих пояснень, визначений з 8:00 год. до 17:00 год.

Крім цього, ОСОБА_7 , яка є дочкою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , та була присутня під час інспекційного відвідування, надала пояснення про те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не змогла виконувати обов`язки кухаря у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" через стан здоров`я, у зв`язку з чим з 20 лютого 2019 року до виконання таких обов`язків була залучена ОСОБА_6 . При цьому, згідно з наданими поясненнями, трудовий договір із ОСОБА_6 не укладався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що жодних договорів про стажування на посаду продавця між позивачем та громадянкою ОСОБА_6 у ході інспекційного відвідування не надано та матеріали справи таких не містять.

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, позивач, оскаржуючи постанову про накладення штрафу, не заперечує фактичний допуск ОСОБА_6 до роботи без укладення трудового договору, при цьому вказує лише на порушення відповідачем процедури здійснення інспекційного відвідування, під час якого встановлено таке порушення. При цьому, жодного доказу на спростування обставин з приводу виявленого порушення позивачем не надано.

Вищенаведене свідчить про факт використання позивачем праці ОСОБА_6 без укладення трудового договору відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі № 300/769/19 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 15.10.2019 року