Справа № 240/9501/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9501/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, -
18.07.2019 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області що полягала у ненарахуванні ОСОБА_1 індексації вартості зданого домоволодіння АДРЕСА_1 ;
- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період з 2010 року по 2018 рік включно у розмірі 203340,06 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 у сумі 203340,06 грн. Вказує, що має право на проведення індексації вказаної грошової компенсації, однак Управлінням праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області протиправно не проведено індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010 - 2018 роки.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.
19.08.2019 від відповідача на адресу суду, на виконання вимог ч.5 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 53-55). У вказаному відзиві зазначено, що зазначені в адміністративному позові накази Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України: №24 від 13.02.2011, №186 від 03.05.2012, №107 від 15.05.2015, №85 від 07.04.2016, №106 від травня 2017 року, №102 від 24.04.2018, на проведення індексації об`єктів житлового фонду з урахуванням коефіцієнтів застосуванню не піддягають. На підставі викладеного, компенсація може бути проіндексована з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно нормативних актів, прийнятих до 28.11.2009. Але оскільки і Порядком, яким в своїй роботі керується управління по даному питанню, не передбачено нарахування управлінням грошової індексації вартості домоволодінь до сум, визначених судом (а позивач перебуває на черзі для виплати компенсації за рішенням суду), управління не має правових підстав здійснити позивачу нарахування та виплату індексації грошової компенсації вартості за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням індексу 1.34 за №133 від 31.03.2009. Крім того, відповідачем у відзиві зазначено, що у Паспорті бюджетної програми на 2019 рік, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України та наказом Міністерства фінансів України від 04.02.2019 №147 за КПКВК 2501206 відсутні напрями використання бюджетних коштів для виконання судових рішень. Відповідно, розподілом видатків за бюджетною програмою КПКВК 2501261 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 2019 рік Управлінню праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації не передбачено фінансування на виконання судових рішень, а також не передбачені кошти за напрямом «Виплата компенсації за втрачене майно та оплата витрат у зв`язку з переїздом па нове місце проживання громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з вищезазначеним Управління не має правових підстав здійснити позивачу нарахування індексації грошової компенсації вартості за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2011 рік 1.14; за 2012 рік 1.13, за 2015 рік 1.27, за 2016 рік 1.22, за 2017 рік 1.27, за 2018 рік 1,16. Відповідно, вважає неправомірною вимогу позивача про стягнення з управління індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння у сумі 203340,06 грн.
23.08.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 64-65).
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.11.2008 ОСОБА_2 (покійний батько позивача) за життя на підставі рішення дев`ятнадцятої сесії 5 скликання від 27.11.2008 Базарської сільської ради Народицького району передав на баланс у комунальну власність Базарської сільської ради житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , балансовою вартістю 170874,00 грн, який належав йому на правах приватної власності (а.с. 16).
Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 та розпорядження Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 с. Рудня Базарська відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.
Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 17.02.2009 у справі №2а-156/09 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області про зобов`язання постановки на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння, було зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 у сумі 170874,00 грн (а.с. 20-21).
06.08.2010 ОСОБА_2 (батько позивача) помер (а.с. 24).
Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем коштів у вигляді компенсаційної суми за втрачене домоволодіння у розмірі 170874,00 грн стала донька ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , отримавши 01.03.2011 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 25).
Ухвалою Народицького районного суду від 16.03.2016 ОСОБА_2 було замінено у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого за постановою Народицького районного суду Житомирської області від 17.02.2009 у справі №2а-156/09 на його правонаступника - спадкоємця доньку ОСОБА_1 (а.с. 27-28).
Згідно з повідомленням відповідача №01-51/04/ від 23.04.2019 документи на виплату грошової компенсації в сумі 170874,00 грн за втрачене нерухоме майно згідно з ст.35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 (згідно свідоцтва про право на спадщину) перебувають на обліку за №227 від 03.07.2009, виплата не проведена (а.с. 19).
Щодо проведення перерахунку індексації сум невиплачених за рішенням суду також відповідач відмовив посилаючись на те, що управління в своїй роботі керується Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивного забруднення території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009, яким не передбачено нарахування управлінням індексації вартості домоволодінь до сум, визначених судом.
Як пояснює позивач, починаючи з березня 2011 року вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням про виплату компенсації за втрачене майно, однак щоразу отримувала відмову у проведенні таких виплат з мотивів, що ще не дійшла черга, незважаючи на те, що 27.11.2008 зазначене домоволодіння було прийнято на баланс Базарською сільською радою Народицького району. До цього часу компенсація їй не виплачена та на неї не нарахована відповідна індексація її вартості, у тому числі ця вартість не приведена до ринкової.
Не погодившись із такою бездіяльністю, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Питання призначення ОСОБА_1 компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період з 2010 року по 2018 рік та її подальшої індексації були предметом розгляду у справі №2а-156/09.
Так, судом встановлено, що відповідно до повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області від 23.04.2019 №01-51/04/, ОСОБА_1 перебуває у черзі на виплату компенсації за втрачене домоволодіння на радіоактивно забрудненій території за АДРЕСА_1 за №227 від 03.07.2009 (а.с. 19).
Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області із заявою щодо проведення індексації компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010 - 2018 роки та виплати суми перерахованої компенсації (а.с. 17-18).
Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області листом вих. №01-51/04/ від 23.04.2019 повідомило позивачу, що її звернення розглянуто. Зазначено, що на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 17.02.2009 у справі №2а-156/09, Управлінням праці та соціального захисту населення 03.07.2009 ОСОБА_1 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 на суму 170874,00 грн за реєстраційним номером №227 (а.с. 19).
Вказано, що Управлінням праці не здійснювалася виплата коштів згідно рішень суду, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися.
Також зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" від 18.11.2009 №1243, нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена, а тому провести індексацію компенсації за втрачене майно за 2010-2018 роки не має законних підстав.
Наголошуючи, що відповідачем допущено тривалу протиправну бездіяльність щодо не виплати за втрачене домоволодіння, а позивач має право на проведення індексації вказаної виплати за період 2010 - 2018 роки, ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 16 Основного Закону забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).
Пунктом 3 частини першої статті 13 Закону №796-XII закріплено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.
Статтею 35 Закону №796-XII передбачено, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.
Положеннями частини першої статті 67 Закону №796-XII встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної, плати.
Так, до 18.11.2009 порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було врегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (далі - Положення №755).
Відповідно до пункту 8 Положення №755 (в редакції, чинній на час перебування позивача у черзі) у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації. Розмір нарахованої грошової компенсації також підлягає перерахунку, якщо заява про здачу належного на праві власності майна була подана згідно з пунктами 4 і 6 цього Положення до місцевого органу виконавчої влади до дати набрання чинності нормативним актом про індексацію вартості житла, але фактично компенсація не була виплачена, нарахована за здане майно з вини державного органу або не отримана переселенцем, спадкоємцем з поважних причин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1243 затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території (далі - Порядок №1243).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1243, визнано такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755.
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку №1243, дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.
Суд звертає увагу, що позивача включено у чергу для отримання компенсації з 03.07.2009, до втрати чинності Положення №755, що відповідачем не заперечується.
При цьому, виплату нарахованої компенсації не було проведено і після набрання чинності Порядку №1243 із незалежних від позивача причин.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Приписами частини першої статті 58 Основного Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа №1-7/99) визначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа №1-21/2005) визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.
Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.
Згідно з ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що права позивача не можуть бути обмежені відносно осіб, які також перебували у черзі для отримання компенсації і її отримали у період до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1243, а тому до спірних правовідносин в порядку статті 58 Конституції України мають застосовуватися норми Положення №755 в частині можливості індексації компенсації за втрачене домоволодіння.
Враховуючи вищевикладене, та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010-2018 років.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання визначено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).
Частиною першою статті 2 Закону №4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Пунктом 3 Розділу ІІ "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону №4901-VI закріплено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VI, інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначено Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 (далі - Порядок №440).
У відповідності до пункту 8 Порядку №440 рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; друга черга - рішення, пов`язані з трудовими правовідносинами; третя черга - інші рішення. Рішення вносяться до кожної з черг за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби.
Як встановлено зі змісту листа Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області вих. №01-51/04/ від 23.04.2019, Управлінням праці та соціального захисту населення 03.07.2009 ОСОБА_1 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 на суму 170874,00 грн за реєстраційним номером №227. Крім того, Управлінням праці га соціального захисту населення не було збільшено суму індексації грошової компенсації з врахуванням індексів 1,14, 1,13, 1,27, 1,22, 1,27, 1,16 за 2010-2018 роки до 203340,06 грн.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення ОСОБА_1 індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010-2018 роки.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010-2018 рік не проводилась.
Наказами Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №76 від 16.03.2007, №100 від 27.02.2008 та №133 від 31.03.2009 проведено індексацію об`єктів житлового фонду з коефіцієнтами 1,24 станом на 01.01.2007, 1,18 станом на 01.01.2008 та 1,34 станом на 01.01.2009 відповідно.
Так, згідно з листом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.02.2010 №12/19-2-9-10-1777 "Щодо індексації вартості об`єктів житлового фонду" Міністерство регіонального розвитку та будівництва України за погодженням з Мінекономіки, Мінжитлокомунгоспом та Держкомстатом України повідомляє, що ураховуючи, що протягом 2009 року вартість будівництва значно не збільшилась, індексація балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2010 не проводиться.
Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 15.02.2011 №24 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2011 для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2010 як 1,14.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.05.2012 №186 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2012 для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2011 як 1,13.
Індекси балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2013 року не було затверджено.
Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Щодо індексації вартості об`єктів житлового фонду" від 25.02.2014 №7/15-2179 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за погодженням з Мінекономрозвитку України та Держстатом України повідомляє, що ураховуючи, що протягом 2013 року вартість будівництва значно не збільшилась, індексація балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2014 не проводиться.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2015 №107 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2015 для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2014 як 1,27.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.04.2016 №85 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2016 для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2015 як 1,22.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11.05.2017 №106 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2017 для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2016 як 1,27.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2018 №102 затверджено індекс до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2018 року для об`єктів, уведених в експлуатацію до 01.01.2017 як 1,16.
Відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області від 17.02.2009 у справі №2а-156/09, розмір грошової компенсації за втрачене да домоволодіння АДРЕСА_1 становить 170874,00 грн.
Загальна сума ненарахованої та невиплаченої індексації за період 2010-2018 років грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 становить 203340,06 грн.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,14, 1,13, 1,27, 1,22, 1,27 та 1,16 шляхом збільшення розміру компенсації з 170874,00 грн до 203340,06 грн.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права, а застосований судом механізм захисту порушеного права узгоджується із способом захисту порушеного права, викладеним у постанові Народицького районного суду Житомирської області від 17.02.2009 у справі №2а-156/09.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не спростовано, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено наявність протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010-2018 роки, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2033,40 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 2033,40 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період 2010-2018 роки.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,14, 1,13, 1,27, 1,22, 1,27 та 1,16 шляхом збільшення розміру компенсації з 170874,00 грн до 203340,06 грн (двісті три тисячі триста сорок гривень) 06 копійок.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області 2033,40 грн (дві тисячі тридцять три гривні) 40 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 9 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко