Справа № 580/549/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/549/19 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Казюк Л.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Уманьводоканал" Уманської міської ради на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Уманьводоканал" Уманської міської ради до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про скасування рішення від 13.11.2018 № ,, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо самостійного зарахування сплачених позивачем сум єдиного соціального внеску у рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені, або будь-яких податкових зобов`язань, що не вказані у призначенні платежу під час перерахування платником коштів;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13 листопада 2018 року № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, про нарахування КП «Уманьводоканал» пені у сумі 2 850 435 грн 30 коп (0.1% суми недоїмки) та штрафу у сумі 1 658 779 грн 96 коп за період з 21 жовтня 2015 року до 31 липня 2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 13 листопада 2018 року № у частині застосування до комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради штрафу у розмірі 20 % за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування КП «Уманьводоканал» у сумі 1 658 779 грн 96 коп за період з 01 січня 2015 року.

Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 206,45 грн. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що чеками про сплату коштів суб`єкту надання послуг з тимчасового розміщення підтверджується факт існування витрат на проживання представника Позивача у м. Черкаси у період з 23 по 24 травня 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини заяви суд першої інстанції зазначив про те, що Позивачем не надано розрахунку вартості правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт та вартості кожної з них, не конкретизовано обсяг наданих послуг, а також кількості годин, витрачених на кожну з цих послуг. Підкреслив, що до суду не було подано доказів на підтвердження витрат пального на проїзд з м. Києва до м. Черкаси для прибуття у судові засідання.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що платіжними дорученням підтверджуються обставини, за яких Позивач в повному обсязі виконав оплату гонорару адвокату відповідно до досягнутих у договорі домовленостей. Наголошує, що надані суду фіскальні чеки про придбання паливно-мастильних матеріалів підтверджують факт понесення представником Позивача витрат, пов`язаних із явкою в судові засідання.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 серпня 2019 року, яке в подальшому було відкладено на 02 жовтня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Черкаській області просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що витрати на правничу допомогу у даній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі № 580/549/19 адміністративний позов задоволено частково. Представником позивача 24 травня 2019 року під час судових дебатів зроблено заяву, що докази витрат, пов`язаних із розглядом справи буде подано відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 18 березня 2019 року, платіжні доручення: від 19 березня 2019 року № 134 у сумі 30000 грн; від 16 квітня 2019 року № 235 у сумі 25000 грн; від 24 квітня 2019 року № 232 у сумі 30000 грн; від 06 травня 2019 року № 287 у сумі 15000 грн.

Крім того, в обґрунтування витрат, пов`язаних з прибуттям представників позивача до Черкаського окружного адміністративного суду надано: у судове засідання 20 березня 2019 року - фіскальний чек у сумі 300,07 грн; у судове засідання 25 квітня 2019 року - фіскальні чеки від 24 квітня 2019 року у сумі 421,84 грн, від 25 квітня 2019 року у сумі 194,49 грн; від 25 квітня 2019 року у сумі 301,90 грн; у судове засідання 24 травня 2019 року - фіскальні чеки від 24 травня 2019 року у сумі 218,01 грн та від 24 травня 2019 року у сумі 393,39 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних з найманням житла у сумі 561 грн надано: товарний чек від 23 травня 2019 року № 119.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст.ст. 139, 252 КАС України, вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 206,45 грн.

З таким рішенням суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У силу приписів ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу зазначених норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати належать компенсації стороні, що не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, представником позивача не надано розрахунку вартості правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт та наданих послуг та вартості кожної з них окремо, не конкретизовано обсяг наданих послуг, а також кількості годин, витрачених на кожну з цих послуг, акт прийому передачі виконаних робіт за договором від 18 березня 2019 року.

Доводи Апелянта про те, що платіжні доручення підтверджують оплату витрати на правничу допомогу, оскільки в них зазначено реквізити договору про надання правничої (правової) допомоги, колегією суддів оцінюються критично з огляду на те, що наявні в платіжних дорученнях реквізити договору не дають підстави стверджувати, що кошти було сплачено за представництво інтересів КП «Уманьводоканал» саме в даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 2 частини 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Згідно частин 1, 3 статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, постановою КМУ від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено, що витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Разом з тим, представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на придбання пального на проїзд з м.Києва до м.Черкаси для прибуття у судові засідання.

Посилання Апелянта на чеки про придбання паливно-мастильних матеріалів судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки зміст останніх не може слугувати підтвердженням суми витрат на проїзд представника Позивача саме для прибуття на судові засідання у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правовому допомогу та витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту для представництва інтересів КП «Уманьводоканал».

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Уманьводоканал" Уманської міської ради - залишити без задоволення, а додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов