Справа № 200/8914/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. Справа№200/8914/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення йому виплати пенсії з 1 лютого 2018 року; зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу та зобов`язання відповідача виплатити виниклу заборгованість із пенсії за період з 1 лютого 2018 року по дату винесення рішення суду.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Лиман Донецької області, має місце постійної реєстрації у АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років.

З 1 лютого 2018 року відповідач припинив виплату пенсії позивачеві.

З метою з`ясування причин припинення виплати пенсії представник позивача - адвокат Пікулін Р.М. - звернувся до відповідача із відповідною заявою, у відповідь на яку 23 травня 2019 року Управління відповіло, що пенсійні виплати припинено у зв`язку зі скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача.

На переконання ОСОБА_1 припинення йому виплати пенсії є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату йому пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідно до ст. 46 цього ж Закону пенсія повинна бути їй виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-5).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 9 квітня 1992 року.

Порядок та умови отримання пенсії особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, передбачений Законом України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 року № 637, відповідно до яких, пенсія та заборгованість особам, які перебувають в районі проведення антитерористичної операції, виплачується після їх звернення із заявою до будь-якого органу Пенсійного фонду України за місцем знаходження особи на території, підконтрольній Україні, та надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

27 квітня 2018 року у зв`язку із надходженням інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», Головним управлінням було прийнято рішення № 7 від про припинення виплати пенсії позивачеві з 1 травня 2018 року.

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про поновлення виплати йому пенсії.

У серпні 2018 року Головним управлінням отримано від управління соціального захисту населення Лиманської міської ради витяг з протоколу рішення Комісії № 97 від 16 серпня 2018 року про поновлення (призначення) соціальних виплат ОСОБА_1 , на підставі якого виплата пенсії ОСОБА_1 була поновлена з 1 жовтня 2018 року, крім цього, була сформована заборгованість за період з 1 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року в сумі 20 022,05 гривень.

24 вересня 2018 року у зв`язку із надходженням інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», Головним управлінням було прийнято рішення № 19 про припинення виплати пенсії позивачу з 1 листопада 2018 року.

16 листопада 2018 року до відповідача надійшла інформація від управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1

Позивач з листопада 2018 року із заявою про поновлення виплати пенсії до Головного управління не звертався (а.с. 21-23).

Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, цією ж ухвалою судом встановлено, що строк звернення до суду із даним позовом позивачем пропущено не було та відстрочено позивачем сплату судового збору до вирішення справи по суті. (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 7 серпня 2019 року вирішено питання про подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 4 вересня 2019 року (а.с. 38).

Ухвалою суду від 4 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 19 вересня 2019 року (а.с. 43).

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року судове засідання у справі відкладено до 3 жовтня 2019 року (а.с. 48).

Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року у зв`язку із відрядженням судді Волгіної Н.П. розгляд справи перенесено з 3 жовтня 2019 року на 30 вересня 2019 року (а.с.53).

Позивач та його представник до судового засідання 30 вересня 2019 року не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялись судом належним чином. Представник позивача 30 вересня 2019 року на офіційну електронну адресу надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с. 60).

Представник відповідача 30 вересня 2019 року до судового засідання не з`явився про місце, дату та час судового засідання Управління повідомлялось судом належним чином. Представник відповідача 26 вересня 2019 року на офіційну електронну адресу надіслала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 60).

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача, його представника та представника відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_4 від 19 серпня 2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 10, 11-14, 26 зв.бік, 36, 34-35).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 18-20).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що пенсія позивачу за період з січня 2018 року по квітень (включно) виплачена в повному обсязі; за період з травня 2018 року по вересень 2018 року (включно) нараховувалась, але не виплачувалась: за жовтень 2018 року виплачена в повному обсязі; за період з листопада 2018 року по травень 2019 року нараховувалась але не виплачувалась (а.с. 10, 36).

Рішенням Головного управління від 27 квітня 2018 року № 7 у зв`язку із надходженням списків «Аркан», отриманих з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 травня 2018 року (а.с. 25).

Згідно атестату про зняття з обліку № 1226 виплату пенсії позивачу припинено «до з`ясування», дата останньої виплати пенсії позивачу - 30 квітня 2018 року (а.с. 26).

21 травня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради (вих. № 01-0013-4/1) повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи від 19 листопада 2014 року № , виданої ОСОБА_1 , також повідомлено, що ОСОБА_1 за новою довідкою не звертався (а.с. 27).

16 липня 2018 року позивач звернувся із заявою до начальника Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян про поновлення йому виплати пенсії, яка 17 липня 2018 року була перенаправлена до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за належністю (а.с.28 -28 зв.бік).

Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради надіслано 16 серпня 2018 року на адресу відповідача додаток № 3 до рішення № 97 від 16 серпня 2018 року, згідно якого позивачу вирішено поновити виплату пенсії з 1 жовтня 2018 року (а.с. 29-29 зв.бік-30).

Згідно розрахунку відповідача за період з травня 2018 року по вересень 2018 року заборгованість з виплати пенсії позивачу склала 20 022,05 грн (а.с. 30 зв.бік).

Відповідно до матеріалів справи пенсія за жовтень 2018 року позивачеві сплачена (а.с. 10, 36).

Рішенням Головного управління від 24 вересня 2018 року № 19 у зв`язку із надходженням списків «Аркан», отриманих з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 листопада 2018 року (а.с. 31).

Згідно атестату про зняття з обліку від 27 листопада 2018 року № 2359 позивачу припинено виплату пенсії «до з`ясування»; вказана дата останньої виплати пенсії позивачу - 30 жовтня 2018 року (а.с. 32).

Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради від 8 листопада 2018 року № 10-01-2197-4/1 повідомлено Головне управління про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, також повідомлено про не звернення ОСОБА_1 за новою довідкою (а.с. 33-33 зв.бік).

Будучи не згодним із припиненням йому відповідачем виплати пенсії за спірний період позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом (а.с. 4-5).

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст. 12); структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. 14 ч. 1 ст. 12).

Приписами абз. 6 п. 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що «інші випадки, передбачені законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV - відсутні, відповідно були відсутні правові підстави для припинення виплати пенсії позивачу.

Відповідно, Рішення відповідача про припинення виплати позивачу пенсії № 7 від 27 квітня 2018 року та № 19 від 24 вересня 2019 року - є протиправними.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову позивача ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії.

Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, враховуючи наявність розпоряджень відповідача про припинення позивачу виплати пенсії, які мали своїм наслідком припинення виплати пенсії позивачу у період з травня 2018 року по вересень 2018 року та з жовтня 2018 року по час розгляду справи судом, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 , самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача № 7 від 27 квітня 2018 року та № 19 від 24 вересня 2019 року, якими було вирішено припинити виплату пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи, що позивачу за період з 1 лютого 2018 року по квітень 2019 року (включно) та за жовтень 2018 року пенсія була виплачена в повному обсязі (підтверджується відповідною довідкою), позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за період з 1 лютого 2018 року по день прийняття судом рішення у справі, - підлягають частковому задоволенню, а саме - в частині зобов`язання відповідача сплатити позивачеві заборгованість із пенсії, яка виникла за період з 1 травня по 30 вересня 2018 року та з 1 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Також, враховуючи висновок суду щодо неправомірності розпоряджень відповідача про припинення виплати пенсії позивачу, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити позивачеві виплату пенсії з 1 жовтня 2019 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 22 липня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання дій протиправними), а позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити виплату та виплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від позовних вимог про визнання дій протиправними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 94, 132, 134, 139, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Донецької області визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду Донецької області № 7 від 27 квітня 2018 року «Про припинення виплати пенсії», яким вирішено припинити виплату пенсії з 1 травня 2018 року ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду Донецької області № 19 від 24 вересня 2019 року «Про припинення виплати пенсії», яким вирішено припинити виплату пенсії з 1 листопада 2018 року ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 13486010) сплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії за періоди: з 1 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року та з 1 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 13486010) на користь на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 30 вересня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 10 жовтня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна