Справа № 2340/2910/18
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №2340/2910/18

адміністративне провадження №К/9901/11577/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів Мартинюк Н.М., Шишова О.О.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу адвокатів Головченка Геннадія Анатолійовича та Подороги Вадима Вікторовича як представників ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 у складі колегії суддів Шурка О. І., Василенка Я. М., Кузьменка В. В. у справі № 2340/2910/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, завідувача Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Рички О. П., третя особа - виконавчий комітет Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, завідувача Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Рички О. П. в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області № 2 від 18.04.2018 про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області анулювати відмітку просталену в паспорті позивача про примусове повернення з України.

2. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.02.2019 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області № 2 від 18.04.2018 про примусове повернення за межі України, громадянина Грузії ОСОБА_2 .

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

2.1. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 апеляційну скаргу Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Позивач є громадянином Грузії , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3.2. Згідно з копією листа Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 18.04.2018 № 1626/68/03-2018 Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в порядку взаємодії та з метою прийняття рішення згідно з чинним законодавством повідомлено про те, що під час проведення загальнодержавних профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант» виявлено позивача, який порушив міграційне законодавство.

3.3. Так, головним спеціалістом Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Грицай І. Г. складено протокол від 18.04.2018 серії ПР МЧК № 030362 про адміністративне правопорушення стосовно позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3.4. На підставі вказаного протоколу, постановою завідувача Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.04.2018 серії ПН МЧК № 030362 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивачем штраф сплачено 20.04.2018.

3.5. Разом з тим, 18.04.2018 головним спеціалістом Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Грицай І. Г. прийнято рішення № 2 про примусове повернення з України позивача, затверджене завідувачем Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Ричкою О. П., та зобов`язано його покинути територію України в термін до 04.05.2018.

3.6. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач (з його слів) в 1994 році літаком через КПП «Бориспіль» прибув до України з Грузії у приватних справах до свого брата - ОСОБА_4 , який мешкав у місті Черкаси.

3.7. В подальшому позивач проживав в смт. Єлизаветградка Олександрівського району Кіровоградської області разом з неофіційною дружиною ОСОБА_5 , 1983 року народження.

3.8. Станом на 18.04.2018 ОСОБА_1 проживав у селі Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області, не продовжуючи терміну перебування на території України та не маючи законних підстав для проживання в Україні, що є порушенням підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України».

3.9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржуване рішення позивачем не виконано.

3.10. Водночас, згідно з відомостями, які містяться в журналі Чорнобаївського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 907, в 2010 році за № 5 зареєстровано рішення про видворення позивача від 12.03.2010 терміном на 6 місяців, яке виконано не було.

3.11. Згідно з копією листа Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 01.08.2018 № 3299/68/03-2018 протягом 2015-2017 років поліцейськими було здійснено 2 приводи позивача до відділення поліції, а саме:

- 17.08.2017 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 175-1 та частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- 16.11.2015 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України.

3.12. Так, відповідно до листа Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.08.2018 № 3566/68/0-2018 вбачається, що позивача було притягнуто до кримінальної відповідальності за статтею 309 Кримінального кодексу України. В подальшому, повторно задокументовано факт незаконного зберігання наркотичних засобів позивачем, по даному факту триває досудове розслідування.

3.13. Відповідно до листа Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31.08.2018 № 26/51/2018 ОСОБА_1 двічі притягувався до адміністративної відповідальності у 2011 році за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340,00 гривень. Крім того, вказаним листом також повідомлено, що 21.09.2017 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області у справі № 709/1663/17 позивача притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

3.14. Разом з тим, судами встановлено, що працівниками служби у справах дітей районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, органу опіки та піклування Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 01.08.2018 проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання сина позивача - малолітнього ОСОБА_3 . Так, згідно з копією листа служби у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області від 30.08.2018 № 244 в ході проведеної роботи з`ясовано, що останній є учнем 8 класу Богодухівського НВК, на момент обстеження проживав у дядька - ОСОБА_4 (брата позивача) та його співмешканки ОСОБА_6 за ресою: АДРЕСА_1 , умови проживання дитини задовільні. Вказані обставини також підтверджуються копією акту обстеження житлово-побутових умов.

3.15. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки вважає, що відповідачами не було враховано його право на сім`ю, оскільки в нього від неофіційного шлюбу в Україні народився син, який мешкає разом з ним за його постійним місцем проживання. Позивачем зазначено, що оскаржувані рішення перешкоджають йому належним чином виконувати батьківські обов`язки.

4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням тривалого терміну нелегального перебування позивача на території України, нездійснення ним дій, спрямованих на легалізацію свого проживання, суд дійшов висновку, що Чорнобаївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством і підзаконними нормативно-правовими актами. Разом з тим, суд погодився з доводами позивача щодо недотримання при прийнятті оскаржуваного рішення принципу пропорційності, тобто порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Таким чином, судом вказано на порушення відповідачами права передбаченого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції встановив відсутність в діях відповідачів порушень законодавства. Крім того, судом апеляційної інстанції вказано на те, що виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України законодавством не передбачено, а тому те, що позивач являється батьком не є підставою для грубого систематичного порушення законодавства України.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

6. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

6.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судом апеляційної інстанції не було належним чином надано оцінки обставинам, на які посилався позивач. Зокрема, право позивача на сім`ю, закріплене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути вирішальним під час встановлення обставин, які стали підставою для звернення позивача до суду.

7. Чорнобаївським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області подано відзив на касаційну скаргу, в якому викладено незгоду з доводами скаржника з підстав правильного, на думку позивача, дослідження судом апеляційної інстанції обставин справи.

7.1. Водночас, відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі статей 333, 339 Кодексу адміністративного судочинства України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

8. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України 06.07.2005 № 2747-IV (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

10. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, оскільки вважає, що діями суб`єкта владних повноважень, а саме органу державної міграційної служби, порушено його права.

11. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

12. Так, пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

13. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

14. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

15. Крім того, процедура продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (далі - Порядок).

16. Так, положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

17. Разом з тим, частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

18. Як встановлено судами попередніх інстанцій, та не заперечується позивачем в касаційній скарзі, ОСОБА_1 порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зокрема правил перебування в Україні.

19. Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

20. Положеннями пунктів 4-6 розділу І Інструкції встановлено, що іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

21. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності в діях позивача порушень норм чинного законодавства.

22. Відтак, на думку колегії суддів, відповідач в даному випадку діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством і підзаконними нормативно-правовими актами.

23. Разом з тим, доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивач має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, а тому відповідач повинен був врахувати обставини його сімейного стану під час прийняття оскаржуваного рішення.

24. Стосовно вказаного твердження доцільно наголосити на тому, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.

25. Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять належних доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги.

26. Колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо недопустимості грубого систематичного порушення положень законодавства України. Факт батьківства позивача не спростовує встановлені відповідачем порушення в його діях.

27. Інші доводи скаржника зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин та доказів.

28. Тому, посилання позивача про порушення судами норм процесуального права не знайшли свого відображення в матеріалах справи.

29. Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду вважає, що клопотання відповідача про закриття касаційного провадження не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність у положеннях статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України підстав, зазначених у клопотанні.

30. За таких обставини, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

31. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

33. З огляду на наведене, касаційна скарга адвокатів Головченка Геннадія Анатолійовича та Подороги Вадима Вікторовича як представників ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

34. Касаційну скаргу адвокатів Головченка Геннадія Анатолійовича та Подороги Вадима Вікторовича як представників ОСОБА_1 залишити без задоволення.

35. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі № 2340/2910/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Чорнобаївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, завідувача Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Рички О. П., третя особа - виконавчий комітет Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

36. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді Н.М. Мартинюк

О.О. Шишов