Справа № 826/8789/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 жовтня 2019 року справа №826/8789/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Оберемко Р.А. ) 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд) 3. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Савельєва А.М. )
третя особаПублічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "КБ "УФС")
про1) визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02 липня 2014 року №43548, укладеного між позивачем та третьою особою, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року №6; 2) зобов`язання відповідача 3 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду, 3) зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, оскільки вважає рішення відповідача 1 про нікчемність правочину незаконним та таким, що суперечить законодавству, зокрема, порушує право позивача на отримання гарантованої суми вкладу. Зазначено, що при визнання нікчемним спірного договору відповідач повинен був довести та зазначити конкретні знаки нікчемності договору та операцій по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем 2 подано до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду; відповідач 2 має право повідомляти про нікчемність укладених банком правочинів та передчасність вимог до Фонду, про необхідність позивача визнати у судовому порядку дійсним договір банківського вкладу та про відсутність порушеного права з боку Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року судом постановлено вийти з письмового провадження та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року зупинено провадження у справі до винесення Конституційним судом України рішення за наслідками розгляду подання Верховного Суду України від 08 липня 2015 року щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин 1, 4, 5 статті 41 Конституції України.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченка І.М., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2017 року адміністративну справу №826/8789/16 прийнято до провадження.

Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву про незгоду із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у поданих раніше запереченнях на позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "КБ "УФС".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року призначено адміністративну справу №826/8789/16 до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Уповноважену особу Фонду Савельєву А.М.

У судовому засіданні 27 травня 2019 року суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглядаючи у письмовому провадженні справу, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Аналогічні положення містить і нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (статті 2, 4, 19).

Суд звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить. Спір є приватноправовим навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 04 липня 2018 року у справі №815/5392/16, провадження №11-465апп18, Велика Палата Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду в частині визнання правочину (операції), проведеного фізичною особою, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахування коштів з рахунку та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, дійшла наступних висновків:

"33. Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону №4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

34. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

35. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, №910/24198/16 від 16 травня 2018 року та №910/17448/16 від 16 травня 2018 року.

36. Оскільки рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього рішення. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

37. Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення уповноваженої особи Фонду від 10 грудня 2015 року №3-ТА в частині визнання правочину (операції), проведеного ОСОБА_3, нікчемним не можуть розглядатися у судах (в тому числі у господарських).

38. За таких обставин суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС в частині вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення уповноваженої особи Фонду".

Враховуючи викладене, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду спори з приводу оскарження рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання правочину (операції), нікчемними не можуть розглядатися у судах (в тому числі у господарських) і, відповідно, не відносяться до юрисдикції адміністративного суду.

Як свідчить зміст адміністративного позову, однією із вимог позивача визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02 липня 2014 року №43548, укладеного між позивачем та третьою особою, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року №6. Вказане рішення є внутрішнім документом банку, не створює жодних обов`язків для позивача та третіх осіб, а тому не порушує права позивача і не може бути предметом розгляду у суді.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду спори з приводу оскарження рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання правочину (операції) нікчемними не можуть розглядатися у судах.

Враховуючи викладене, на думку суду, спір в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02 липня 2014 року №43548, укладеного між позивачем та третьою особою, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року №6, не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому наявні підстави закрити провадження в частині вказаних вище вимог.

При цьому спір в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача 3 подати до відповідача 2 додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду, зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду у даній справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 238, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/8789/16 за позовом ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02 липня 2014 року №43548, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ", оформлене наказом від 18 листопада 2014 року №6.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко