Справа № 278/1772/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/1772/19

Головуючий у 1-й інстанції: Зубчук І.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови, поліцейського роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Климовича В.А., серії ДП18 №019296 від 28.06.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 510 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16.09.2019 позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Судом задоволено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою скасувати постанову серії ДП18 №019296 від 28 червня 2019 року та надіслати справу на новий розгляд до поліцейського, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, згідно з оспорюваною постановою про накладення адміністративного правопорушення серії ДП18 № 019296 на автодорозі М-21 188 км 28 червня 2019 року поліцейським роти № 2 БУПП у Житомирській області ДПП молодшим сержантом поліції Климовичем Василем Анатолійовичем було виявлено перевищення швидкості автомобілем Porshe під керуванням позивача а саме: рух зі швидкістю 101 км/год з дозволених 50 км/год, що є наслідком порушення вимог п. 12.4 ПДР (а.с.7).

З змісту зазначеної постанови вказане правопорушення було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam з серійним номером 000771.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них поліцейському ОСОБА_2 було видано пристрій з серійним номером 0771.

Отже, є відмінності у серійних номерах пристрою, який був виданий ОСОБА_2 та тим, який зазначений в оспорюваній постанові про адміністративне правопорушення.

Крім того, у Журналі обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них відсутній запис про цілісність пломби виданого ОСОБА_2 обладнання.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про неправомірність використання поліцейським пристрою для вимірювання швидкості TruCam з серійним номером 000771.

Таким чином, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, користування яким ОСОБА_2 було б правомірним, що є порушенням вимог частини 3 статті 283 КУпАП.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами перевищення позивачем швидкості на автодорозі М-21 188 км 28 червня 2019 року, у зв`язку з чим вважає за потрібне скасувати оспорювану постанову.

Стосовно викладених у позові доводів позивача в частині недотримання процедури складання постанови, суд першої інстанції зазначив, що не вбачає ознак її неправомірності та незаконності дій відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пп."б" п.12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено із знімку, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.22), здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/І-2903-2012 та який згідно з експертним висновком №04/02/03-3008 від 27.09.2018 є відповідно працюючим та алгоритм якого відповідає ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 28.06.2019 рухався в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год.

Щодо доводів, на які посилається суд першої інстанції, а саме - відмінності у серійних номерах пристрою, який був виданий ОСОБА_2 та тим, який зазначений в оспорюваній постанові про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що серійний номер обладнання TruCam LTI 20/20 містить дві літери та 6 цифр. З наданих відповідачем документів вбачається, що фіксування порушення здійснювалось на прилад TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000771, в оскаржуваній постанові зазначено, що фіксація здійснювалась на прилад TruCam 000771, тобто прилад на який здійснювалась фіксація та прилад на який посилається відповідач в постанові є один і той самий прилад.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що інформація яка міститься в журналі є не суттєвою, оскільки законодавство не передбачає ведення Журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів до них. Отже, порушення ведення правил Журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів до них, які були встановлені судом першої інстанції, не свідчать про протиправність використання поліцейським лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/І-2903-2012 та який згідно з експертним висновком №04/02/03-3008 від 27.09.2018 є відповідно працюючим та алгоритм якого відповідає ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в частині питання визнання протиправними дій інспектора, а саме порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки, слід вказати наступне.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17.

Однак, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , він не погоджується з постановою серії ДП18 №019296 від 28.06.2019 ще й з тих підстав, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, чим порушені його права на участь в розгляді справи по притягненню його до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції №1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з п.1, 5 розділу IV Інструкції №1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи відповідач не спростував, а суд першої інстанції не встановив обставин щодо дотримання посадовою особою відповідача роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, оголошення постанови, дотримання інших вимог Інструкції №1395 та КУпАП, що свідчить про притиправність прийнятої постанови .

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані обставини справи, в свою чергу, відповідачем не спростовано доводи позивача в частині не дотримання процедури розгляду справи, згідно з Інструкцією №1395 та КУпАП, у зв"язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) для повного, всебічного розгляду справи з дотриманням прав особи, яка притягається до відповідальності.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на обставини справи, норми права, які суд першої інстанції застосував помилково, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову серії ДП18 №019296 від 28.06.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 510 грн. та надіслати справу на новий розгляд до поліцейського роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Климовича В.А.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №019296 від 28 червня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 510 грн. та надіслати справу на новий розгляд до поліцейського роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Климовича Василя Анатолійовича.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.