Справа № 300/1545/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. справа № 300/1545/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шумея М.В.,

секретаря Шпак М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача Хоптія М.В. ,

представника відповідача Колосовської С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправними дій щодо незаконного утримання 20% з пенсії на підставі рішення №1 від 27.09.2013, внаслідок невиконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 у справі за №344/16711/13-а та зобов`язання стягнути протиправно утриманні суми з урахуванням індексації від суми незаконного утримання з пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті проведеної зустрічної перевірки відповідачем прийнято рішення від 27.09.2013 №1 про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплаченої пенсії. Так, Постановою Верховного Суду від 10.06.2019 по справі за №344/16711/13-а, вказане рішення відповідача визнано протиправним та скасовано в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 01.08.1995 по 29.09.2008. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 зупинено дію рішення від 27.09.2013 №1, проте відповідачем не було вчинено будь-яких дій, спрямованих на припинення дії даного рішення, тому просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати повернути грошові кошти, утримані з пенсії позивача з урахуванням індексації від суми незаконного утримання з пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 (а.с. 84-86) позов залишено без руху для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк усунув вказані недоліки.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14.08.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача в частині розгляду справи у судовому засіданні за участю сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 113-116), який надійшов на адресу суду 19.08.2019 року. Проти заявлених позовних вимог заперечує з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Просить суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням тієї обставини, що в результаті виявленого працевлаштування на посади, що дають право на отримання пенсії за вислугою років, утворилась переплата пенсії за період з 22.09.1993 по 29.09.2008.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю.

Представник відповідача визнала позов в частині стягнення протиправно утриманих сум в розмірі 95 968,60 грн., а щодо стягнення індексації від вказаної суми заперечила з підстав, наведених у відзиві.

Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України дану адміністративну справу, заслухавши позиції сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, зміст відзиву на позовну заяву, додаткових письмових пояснень, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.

Як встановлено судом в 2013 році під час проведення зустрічної перевірки стажу роботи ОСОБА_1 за вислугу років виявлено, що ОСОБА_1 з 1995 року по 2000 рік займав посади, що дають право на пенсію за вислугу років, внаслідок чого утворилася переплата пенсії позивачу у сумі 127 216,81 грн. та прийнято відповідачем рішення про утримання переплати пенсії в розмірі 20% щомісячно.

Однак, не погоджуючись і даним рішенням ОСОБА_1 у жовтні 2013 року звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 27.09.2013 за №1.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 27.09.2013 №1 до набрання законної сили рішення у даній справі (а.с. 21).

Постановою Верховного Суду від 10.06.2019 у справі за №344/16711/13-а визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 27.09.2013 №1 в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 01.08.1995 по 29.09.2008 (а.с. 17-20).

На запит ОСОБА_1 про надання інформації, щодо незаконно утриманих сум з пенсії, відповідачем надано відповідь за №831/П-15, в якій вказано, що загальна сума утриманих коштів складає 95 968,6 грн. (а.с. 22-23).

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо утримання з позивача сум пенсії в розмірі 95 968,60 грн. протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), згідно з частинами 1-2 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Таким чином, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов: зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Згідно положень статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Згідно статті 106 Закону України «Про пенсійне забезпечення» посадові особи суб`єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, покладено на роботодавця (страхувальника).

Суд встановив, що позивач 17.10.2013 оскаржив до Івано-Франківського міського суду рішення управління ПФУ від 27.09.2013 за №1 щодо утримання надмірно сплаченої суми пенсії.

Справа розглядалася судами різних інстанції неодноразово.

При новому розгляді Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою від 06.04.2017 у справі за №344/16711/13-а частково задовольнив позовні вимоги. Визнав протиправним та скасував рішення управління ПФУ від 27.09.2013 за №1 в пенсійній справі №147008 ОСОБА_1 в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 27.11.2000 по 29.09.2008. У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 21.06.2017 скасував постанову суду першої інстанції, ухвалив нову - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 10.06.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 скасовано. Постанову Івано-Франківського міського суду від 06.04.2017 змінено, вказавши в її мотивувальній частині про те, що рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області від 27.09.2013 за №1 підлягає скасуванню з 01.08.1995 замість 27.11.2000, а також, викладено пункт 2 її резолютивної частини таким чином: «2. Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області від 27.09.2013 за №1 в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 01.08.1995 по 29.09.2008». В іншій частині постанову Івано-Франківського міського суду від 06.04.2017 у справі №344/16711/13-а - залишено без змін.

Постанова Верховного Суду від 10.06.2019 у справі №344/16711/13-а (адміністративне провадження №К/9901/18151/18) набрала законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Таким чином, у справі №344/16711/13-а встановлено протиправність рішення відповідача від 27.09.2013 за №1, на підставі якого відповідачем протиправно стягувалось з позивача 20% з пенсії, що на даний час становить 95 968,60 грн., що й не заперечується відповідачем.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як наслідок, висновки та обставини, встановлені у постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.04.2017, за наслідками її перегляду Верховним Судом, не потребують доказування.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно із вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, суд встановивши, що рішення, на підставі якого з позивача стягнуто 95 968,60 грн. скасоване, вважає, що вказані кошти підлягають стягненню з відповідача.

Аналіз статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави зробити висновок, що виплачені суми пенсій можуть бути повернуті виключно в разі наявності відповідних зловживань з боку пенсіонера, що призвели до виплати пенсії у завищеному розмірі.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91 цс 14).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 19.06.2018 у справі №344/16504/16-а (адміністративне провадження №К/9901/19023/18).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за №6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону №1058-IV. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Суд зазначає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в межах розгляду даної справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій, не спростував доводи позивача та не надав суду доказів того, що переплата пенсії позивачу виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача стосовно незаконного утримання 20% з пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення №1 від 27.09.2013 та стягнення протиправно утриманих сум з пенсії в розмірі 95 968,60 грн. є обґрунтованими.

Щодо стягнення з відповідача індексації від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463,11 грн., суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 за №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація пенсій, згідно статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Суд зазначає, що інфляційні збитки за 2013 рік складають 15 757,35 грн., за 2014 рік - 10 396,66 грн., 2016 рік - 32 929,17 грн., 2017 рік - 102 065,64 грн., 2018 рік - 108 767,88 грн., 2019 рік - 19 546,41 грн., що в загальному розмірі становить 289 463,11 грн.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи, на користь позивача підлягає стягненню індексація від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463,11 грн.

За таких обставин, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 31.07.2019 за №303.92.1/31160006 (а.с. 3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо утримання 20% з пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення №1 від 27.09.2013 року.

Стягнути з Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 протиправно утримані суми з пенсії в розмірі 95 968 (дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 60 коп. та індексацію від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 11 коп.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1 536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 15 жовтня 2019 р.