Справа № 480/1171/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.Справа № 480/1171/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 , представника першого відповідача - Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кравцова ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 18.07.19 року по справі № 480/1171/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області третя особа Державна фіскальна служба України

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Чернігівській області), третя особа Державна фіскальна служба України (далі по тексту - ДФС України), в якій просив суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 11.03.2019 № 4559-50 на суму 50800,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 480/1171/19 в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа Державна фіскальна служба України про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11.03.2019 №4559-50 відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 480/1171/19 про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що спірна вимога складена та надіслана на адресу позивача з порушенням приписів Податкового кодексу України, Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.2009. Пояснив, що після проведеної позапланової невиїзної перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення, які були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДФС України. У зв`язку з тим, що рішення ДФС України не було належним чином направлено на адресу ОСОБА_1 та ним не отримано, позивач стверджує, що скарга вважається задоволеною на користь платника податку, податкові повідомлення-рішення скасованими, а тому у відповідача не було правових підстав для складення та направлення йому податкової вимоги.

Крім того, надані до суду докази направлення ДФС України копії відповіді на скаргу позивача, на його думку, не підтверджують факт направлення та отримання ним цих документів, оскільки його анкетні дані та адреса на конверті не відповідають дійсним, а саме на конверті невірно зазначене його ім`я та номер квартири. Вказує, що згідно з інформацією, наданою йому поштовим відділенням, за період з 10 серпня по 01 вересня 2018 року рекомендовані листи на його адресу не надходили.

Враховуючи викладене, вважає оскаржувану вимогу ГУ ДФС у Чернігівській області протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених в ній підстав, просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 480/1171/19 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що після проведеної податковим органом перевірки ФОП ОСОБА_1 були винесені податкові повідомлення-рішення. За результатами адміністративного оскарження Державною фіскальною службою України було прийнято рішення, яке направлено на адресу позивача, а в базу даних податкового органу було внесено інформацію про залишення скарги без задоволення, податкових повідомлень-рішень - без змін. Таким чином, сума боргу вважається узгодженою, у зв`язку із чим було сформовано спірну податкову вимогу.

Зазначив, що рішення про продовження розгляду скарги було отримано позивачем, а рішення про результат розгляду скарги, яке направлялося за аналогічної адресою, було повернуто поштовим відділенням із відміткою "за закінченням терміну зберігання". Вказує, що неотримання платником податків рішення, направленого за належною адресою, не вважається фактом задоволення скарги платника податків на його користь з огляду на норми Податкового кодексу України.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника третьої особи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДФС у Чернігівській області (Новгород-Сіверський район) як платник податків за неосновним місцем обліку (стан 17).

ГУ ДФС у Чернігівській області була проведена фактична перевірка павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 24.05.2018р. №0163/25/14/РРО/.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.06.2018, згідно з якими до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції : №5 на суму 17000 грн., №5 на суму 10000 грн., №5 на суму 6800 грн., №5 на суму 17000 грн.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом направлення до ДФС України скарги №5 від 18.06.2018.

Рішенням ДФС України від 10.07.2018 №9887/К/99-99-110-05-01-25 продовжено строк розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 до 19.08.2018 включно. Рішення ДФС було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення і отримано ним 16.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Факту вручення цього поштового відправлення ФОП ОСОБА_1 позивачем не оспорюється.

У подальшому ДФС України була розглянута скарга ФОП ОСОБА_1 і прийнято рішення про результати розгляду скарги від 10.08.2018 №11895/К/99-99-11-03-01-25, відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Вищезазначене рішення було направлено на адресу позивача, вказану у скарзі, а саме: АДРЕСА_3 , але поштове відправлення повернуто поштовим відділенням із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

На запит позивача, листом ДФС України від 16.10.2018 № 15929/К/99-99-11-03-02-1 було повідомлено, що за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1. прийнято рішення від 10.08.2018 № 11895/К/99-99-11-03-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 07.06.2018 №5, №5, №5, №5, прийняті ГУ ДФС у Чернігівській області. Вказано, що рішення ДФС України від 10.08.2018 № 11895/К/99-99-11-03-01-25 направлено ФОП ОСОБА_1 10.08.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто на адресу ДФС України 14.09.2018 з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Після закінчення процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень відповідачем сформовано та надіслано до позивача оскаржувану податкову вимогу від 11.03.2019р. № 4559-50 на суму 50800,00 грн.

Не погодившись із прийнятою відповідачем податковою вимогою від 11.03.2019 № 4559-50 на суму 50800,00 грн. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості спірної податкової вимоги та відсутності підстав для її скасування. За висновком суду першої інстанції, оскільки в межах процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень ДФС України розглянула скаргу ФОП ОСОБА_1 , прийняла рішення про результати розгляду скарги і належним чином направила його на адресу, яка була зазначена скаржником у скарзі, тому відсутні підстави вважати, що у відповідності до вимог абз. 2 п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України скарга ФОП ОСОБА_1 є задоволеною на його користь, а податкова вимога сформована неправомірно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 1-3 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Відповідно до пунктів 2-3 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:

- узгодженого грошового зобов`язання;

- непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

За змістом пункту 1-6 розділу ІІІ наведеного Порядку, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Виходячи з аналізу зазначених вище норм, податкова вимога надсилається контролюючим органом виключно у випадку наявності податкового боргу.

Таким чином, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

Як встановлено з матеріалів справи, податкова вимога від 11.03.2019 № 4559-50 складена у зв`язку із наявністю у ФОП ОСОБА_1 станом на 12.10.2018 податкового боргу, що виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 07.06.2018 №5, №5, №5, №5 (а.с. 55, 79).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДФС України.

За доводами позивача, оскільки рішення ДФС України не було направлено на його адресу та ним не отримано, скарга вважається задоволеною, податкові повідомлення-рішення скасованими, а тому податковий борг відсутній.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість вказаних доводів позивача та відсутність підстав вважати, що у відповідності до вимог абз. 2 п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України скарга ФОП ОСОБА_1 є задоволеною і податкова вимога сформована неправомірно, виходячи із наступного.

Правові засади розгляду скарг платників податків на податкові повідомлення-рішення регламентовані ст.56 Податкового кодексу України і Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916 "Про затвердження Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами" (далі по тексту - Порядок № 916).

Вказаний Порядок розроблено на підставі статті 19-1 розділу І та статей 55, 56 глави 4 розділу II Податкового кодексу України, статті 24 глави 4 розділу 1 Митного кодексу України, з урахуванням вимог статті 8 Закону України "Про звернення громадян" і визначає процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження.

За змістом п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адрес) платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті (п.56.9).

Аналогічна норма зазначена в п.2-3 розділу VII Порядку №916, яка визначає, що вмотивованим є рішення, яке відповідає таким ознакам: зазначені конкретні посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, на яких воно ґрунтується, з урахуванням матеріалів скарги; по суті вимог чи заперечень платника податків контролюючий орган висловив свою позицію.

Рішення надсилається на адресу, зазначену платником податків у скарзі, а у разі не зазначення такої адреси - на податкову адресу платника податків.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ДФС України за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 , з дотриманням строків, визначених ст.56 Податкового кодексу України, прийнято вмотивоване рішення про результати розгляду скарги із зазначенням фактичних обставин справи та з обґрунтуванням підстав відмови в задоволенні скарги по суті заявлених в ній вимог.

Рішення про результати розгляду скарги в строки, передбачені Податковим кодексом України, 10.08.2018 Державною фіскальною службою України було направлено на адресу платника податків, вказану у скарзі, а саме: АДРЕСА_3 (а.с. 14).

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 . В скарзі позивачем було зазначено його адресу місця реєстрації - АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, в скарзі міститься як інформація щодо номеру будинку "7" так і номеру квартири " АДРЕСА_3. Відокремлення рискою номеру будинку та квартири не змінює ту обставину, що вся кореспонденція направлялася на його податкову адресу, яку він зазначив самостійно в скарзі АДРЕСА_3

Крім того, за вказаною адресою позивач особисто отримав рішення ДФС України про продовження розгляду скарги, а отже, поштове відділення ідентифікувало вірно як його фактичну адресу, так і особу, яка повинна отримати поштове відправлення, тобто ФОП ОСОБА_1 .

Посилання позивача на те, що на конверті, копія якого наявна в матеріалах справи, зазначені не його ім`я та адреса, а саме, замість літери імені позивача "А.", зазначено невірно "Н.", а також замість номеру квартири АДРЕСА_3 зазначений невірний номер - 14, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, одержувач - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом. Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. Поштова адреса - адреса відправника та адресата, яка зазначена на поштовому відправленні, бланку поштового переказу у спеціально призначеному для цього місці. Зазначення на поштовій картці, листі, бандеролі, відправленні для сліпих, дрібному пакеті, мішку "М", посилці, прямому контейнері, відправленні "EMS" поштової адреси і найменування відправника та адресата є ознакою поштового відправлення. При цьому поштовий конверт - упаковка, виготовлена за встановленим стандартом і призначена для пересилання письмових повідомлень та іншого вкладення відповідно до цих Правил.

Отже, працівники поштового відділення ідентифікують особу по всім реквізитам, зазначеним у поштовому відправленні, тобто, не лише за даними, вказаними на конверті, а й за даними, зазначеними на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Судом першої інстанції було оглянуто оригінал конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до змісту рекомендованого повідомлення, адреса отримувача зазначено чітко, а саме АДРЕСА_3 на конверті зазначена перша літера імені позивача "А".

З наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення вбачається, що у ньому зазначені найменування (ім`я) адресата ( ОСОБА_1 ) та його адреса ( АДРЕСА_5 ), які повністю відповідають даним позивача.

При цьому, нанесений працівниками поштового відділення штрих-код (№669) є однаковим як на конверті, так і на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що нечіткість зазначення першого ініціалу позивача та номеру квартири на копії конверту компенсується даними оригіналу конверту, оглянутого судом першої інстанції, та відомостями повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, направлення на адресу позивача такого рекомендованого листа підтверджується наданою представником третьої особи копією переліку поштових відправлень №1179 від 10.08.2018, відповідно до якого був направлений лист на ім`я ОСОБА_1 на адресу - АДРЕСА_8 .

Таким чином, дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами у їх сукупності спростовуються доводи позивача про непідтвердження надіслання саме ФОП ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_5 , або надіслання за неналежною адресою (з порушенням заповнення поштової адреси) рішення за результатами розгляду скарги позивача, яке в подальшому стало підставою для визнання податкових зобов`язань позивача узгодженими.

Крім того, з приводу доводів позивача про ненаправлення податковим органом позивачу за його скаргою вмотивованого рішення та відсутність у позивача податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З наявної в матеріалах справи копії конверту вбачається, що 14.09.2018 поштовим відділенням на конверті зі штрих-кодом №669 було проставлено відмітку "за закінченням встановленого строку зберігання".

Вказана обставина свідчить про те, що це поштове відправлення не було отримане ФОП ОСОБА_1 з незалежних від відправника причин, а рішення ДФС України від 10.08.2018 про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 вважається отриманим у день проставлення відмітки поштою - 14.09.2018.

З огляду на викладене, є безпідставними твердження позивача про те, що працівники ПАТ «Укрпошти» визначили поштове відправлення таким, що не адресовано ФОП ОСОБА_1 .

Як вірно зазначено судом першої інстанції, довідка поштового відділення про те, що за період з 10 серпня по 01 вересня 2018 року рекомендовані листи на адресу позивача не надходили, не є беззаперечним доказом ненаправлення на адресу позивача рішення про результати розгляду скарги, оскільки ця довідка не включає в себе період до кінцевої дати знаходження відправлення у поштовому відділенні, що зазначено самим поштовим відділенням на конверті, а саме "14.09.2018р." із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Крім того, у вищевказаній довідці не зазначено, що поштове відправлення від 10.08.2018 року зі штрих-кодом № 669 не надходило до поштового відділення.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів зазначає, що оскільки в межах процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 07.06.2018 №5, №5, №5, №5 ДФС України розглянула скаргу ФОП ОСОБА_1 , прийняла рішення про відмову в задоволенні скарги і належним чином направила його на адресу позивача, яка була зазначена останнім у скарзі, тому відсутні підстави вважати, що скарга ФОП ОСОБА_1 є задоволеною у відповідності до вимог абз. 2 п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України.

Згідно з пп.56.17.3 п. 56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Отже, сума штрафних санкцій, зазначена у вищевказаних податкових повідомленнях-рішеннях - 50800 грн. - у розумінні наведеної норми є узгодженою з 14.09.2018, однак, не сплачена позивачем, податкові повідомлення-рішення не оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, сума в розмірі 50800 грн. в силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України набула статусу узгодженого податкового боргу та підлягає стягненню шляхом направлення оскаржуваної податкової вимоги.

Враховуючи дату набрання статусу узгодженого грошовим зобов`язанням, визначеним податковими повідомленнями-рішеннями від 07.06.2018 №5, №5, №5, №5 (14.09.2018), колегія суддів зазначає, що вимога від 11.03.2019 виставлена відповідачем з дотриманням строку, установленого пунктом 59.3 ст.59 ПК України (не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання).

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що податкова вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 11.03.2019 № 4559-50 на суму 50800,00 грн. прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, обґрунтовано, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а отже, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року по справі № 480/1171/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року