Справа № 420/4467/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4467/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» (; адреса: вул.. Валентини Терешкової, 54, м. Одеса, 65072) до Північного управління у м. Одесі Головного управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Академіка Заболотного, 38, м. Одеса, 65025), Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул.. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» до Північного управління у м. Одесі Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення № від 07.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» штраф у розмірі 4334,13 грн. за період з 21.07.2017 року по 09.08.2018 року та нараховано пеню у розмірі 3796,92 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.07.2019 року о 10:48:57 справа №420/4467/19 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з моменту отримання ухвали суду від 31.07.2019 року шляхом надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

07.08.2019 року за вх..№28161/19 від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду разом із доказами сплати судового збору у встановленому розмірі, чим усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у порядку ст.262 КАС України.

В обґрунтування позову представником позивача зазначається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» у період липень 2017 року-серпень 2018 року своєчасно та у встановленому розмірі сплачувало суми єдиного внеску. Разом з тим, Рішенням Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.02.2019 року відповідачем встановлено штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску та нараховано пеню. Позивач категорично не погоджується із винесеним Рішенням, вважає його протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, а в обґрунтування вказує, що відповідні платежі за єдиним внеском у вказаний період були сплачені на бюджетний рахунок ДПІ у Київському районі м. Одеси, хоча мали б бути сплачені на рахунок ДПІ у Малиновському районі м. Одеси. Факт помилкового внесення коштів на інший, ніж необхідно, рахунок не є рівнозначним несплаті або несвоєчасній сплаті грошового зобов`язання, а тому підстави застосовувати штраф та пеню у даному випадку відсутні. Більше того, позивач самостійно виявив помилку та надав заяву щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший.

27.08.2019 року за вх.№30600/19 від представника відповідача Головного управління ДФС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву. У вказаній заяві по суті відповідач наголосив на правомірності оскаржуваного рішення в силу того, що за даними облікової картки платника податку вбачається відсутність зарахування сум єдиного внеску у період липень 2017 року-серпень 2018 року, що є підставою для встановлення штрафу за несвоєчасну сплату та нарахування пені за прострочення сплати грошового зобов`язання. З таких підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» було створено у 2016 році (а.с.28-46).

У період липень 2017 року-серпень 2018 року позивачем здійснювалось нарахування та сплата сум єдиного внеску на бюджетний рахунок 1551 (а.с.16-24).

25.07.2018 року керівником позивача подано заяву на ім`я начальника ДПІ у Київському районі м. Одеси про перерахування надміру або помилково сплачених коштів у сумі 24 782,59 грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 з підстав помилкового їх зарахування (а.с.25).

07.02.2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято Рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску (а.с.26). Вказаним рішенням застосовано штраф у розмірі 4334,13 грн. та нараховано 3786,92 грн. пені.

01.03.2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС в Одеській області із заявою про оскарження вказаного рішення (а.с.27).

Вважаючи вказане рішення № від 07.02.2019 року протиправним, позивач також звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вказаного Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною 4, 5 ст.8 Закону визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно ч.5, 7, 8 ст.9 Закону сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Пунктом 1 ч.10 ст.9 Закону визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в період липень 2017-серпень 2018 року сплачувались суми єдиного внеску згідно з платіжними дорученнями, проведеними банком, а саме:

№ 3 від 11.07.2017 року (а.с.16) за червень 2017 року;

№ 16 від 17.07.2017 року (а.с.16) за липень 2017 року;

№ 24 від 02.08.2017 року (а.с.17) за липень 2017 року;

№ 28 від 16.08.2017 року (а.с.17) за серпень 2017 року;

№36 від 04.09.2017 року (а.с.17) за серпень 2017 року;

№ 42 від 15.09.2017 року (а.с.17) за вересень 2017 року;

№ 45 від 03.10.2017 року (а.с.18) за вересень 2017 року;

№ 55 від 18.10.2017 року (а.с.18) за жовтень 2017 року;

№ 62 від 01.11.2017 року (а.с.18) за жовтень 2017 року;

№ 72 від 16.11.2017 року (а.с.19) за листопад 2017 року;

№ 76 від 01.12.2017 року (а.с.19) за листопад 2017 року;

№ 79 від 18.12.2017 року (а.с.19) за грудень 2017 року;

№ 85 від 29.12.2017 року (а.с.19) за грудень 2017 року;

№ 91 від 15.01.2018 року (а.с.20) за січень 2018 року;

№ 96 від 02.02.2018 року (а.с.20) за січень 2018 року;

№ 101 від 05.02.2018 року (а.с.20) за лютий 2018 року;

№ 107 від 16.02.2018 року (а.с.21) за лютий 2018 року;

№ 112 від 01.03.2018 року (а.с.21) за березень 2018 року;

№ 117 від 16.03.2018 року (а.с.21) за березень 2018 року;

№ 120 від 21.03.2018 року (а.с.21) за березень 2018 року;

№ 125 від 29.03.2018 року (а.с.22) за березень 2018 року;

№ 132 від16.04.2018 року (а.с.22) за квітень 2018 року;

№ 138 від 20.04.2018 року (а.с.22) за квітень 2018 року;

№ 144 від 26.04.2018 року (а.с.22) за квітень 2018 року;

№ 140 від 26.04.2018 року (а.с.23) за квітень 2018 року;

№ 156 від 15.05.2018 року (а.с.23) за травень 2018 року;

№ 164 від 01.06.2018 року (а.с.23) за травень 2018 року;

№ 165 від 15.06.2018 року (а.с.23) за червень 2018 року;

№ 176 віл 02.07.2018 року (а.с.24) за червень 2018 року;

№ 185 від 19.07.2018 року (а.с.24) за липень 2018 року.

Як вбачається із зазначеного, сплата єдиного внеску за відповідний місяць здійснювалась у відповідному місяці або на початку наступного. Тобто, вимога законодавства щодо сплати єдиного внеску до 20 числа наступного місяця позивачем була дотримана.

Разом з тим, оплата за вказаними платіжними дорученнями помилково здійснювалась на рахунок № НОМЕР_1 , що не є належним.

Суд не може погодитись з позицію контролюючого органу стосовно того, що сплата сум єдиного внеску на рахунок іншого ДПІ в м. Одесі є рівнозначною його несплаті або несвоєчасній сплаті.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року №54 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за №330/28460) (далі - Положення), у відповідності до пункту 1 розділу II якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) ДФС та її територіальні органи відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

За змістом пунктів 1-3 розділу III Положення страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства й на кінець операційного дня перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 «Рахунки державних позабюджетних фондів» на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Допущена позивачем помилка не свідчить про несплату належних сум ЄСВ у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому (на кінець операційного дня) у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Суд переконаний, що помилка під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з ЄСВ у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 24.10.2018 року у справі №760/6067/16-а, який суд застосовує в силу дії норми ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем при сплаті сум єдиного внеску на помилковий рахунок не було допущено порушення ч.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що виключає підстави застосування до ОСББ «Терешкової 54» штрафної санкції та нарахування пені.

За таких обставин суд вважає оскаржуване рішення № від 07.02.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позов таким, що підлягає задоволенню, адже позивачем не було порушено норми законодавства щодо строків сплати ЄСВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, а відзив на позовну заяву відтворює законодавчі норми та зміст рішення, при цьому не містить будь-яких змістовних аргументів на противагу доводам позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. (а.с. 4).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» () 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» (; адреса: вул.. Валентини Терешкової, 54, м. Одеса, 65072) до Північного управління у м. Одесі Головного управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Академіка Заболотного, 38, м. Одеса, 65025), Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № від 07.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» штраф у розмірі 4334,13 грн. за період з 21.07.2017 року по 09.08.2018 року та нараховано пеню у розмірі 3796,92 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терешкової 54» () 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.