Справа № 300/482/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6153/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

представника позивача Крилюка М .В . ,

представника відповідача Гоголь М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №300/482/19 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Кафарський В.В., рішення складено в повному обсязі 30.04.2019) за адміністративним позовом 1 Державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 19.02.2019,

в с т а н о в и в:

1 Державна пожежно-рятувальна частина Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 05.03.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення № від 19.02.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем до позивача незаконно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 87 823,21 грн., в тому числі штрафу у розмірі 8 145,06 грн. за період з 22.07.2014 по 24.12.2014, штрафу у розмірі 77 411,13 грн за період з 21.01.2015 по 23.05.2018 та нарахована пеня у розмірі 2 267,02 грн, оскільки позивач є добросовісним платником податків і зборів, та, як наслідок, сплата єдиного внеску відбувалась своєчасно та в розмірах, які визначені законодавством. Також позивач у позові вказує на те, що розрахунок штрафу та пені, проведений відповідачем, є помилковим. Так, оскарженим рішенням визначено, що порушення мало місце починаючи з 22.07.2014, проте у розрахунку штрафних санкцій міститься інформація про нарахування штрафу за період 21.01.2014 - 22.01.2014 та 21.02.2014, що не охоплює час, за який нараховуються штрафні санкції в самому рішенні.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 19.02.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач з причин невідомих контролюючому органу, сплату зобов`язань з єдиного внеску здійснював не в повному обсязі, що призводило до неповної та несвоєчасної сплати самостійно нарахованих зобов`язань. Крім того, апелянт погоджується та не заперечує факту плати платником ЄСВ в той же місяць за який відбувалось нарахування грошового забезпечення, однак спірним у даному випадку виступає саме сплата зобов`язання не в повному обсязі та фактичне утворення недоїмки на різницю яка не оплачувалась. Водночас, зауважує, що дійсно, в тексті оскарженого рішення про застосування штрафних санкцій № від 19.02.2019 допущена помилка, а саме в періоді за який застосована штрафна санкція. Так, у рішенні зазначено період з 22.07.2014 до 24.12.2014, однак даний період вказаний помилково та при розрахунку сум штрафної санкції охоплювався період з 21.01.2014, що й знайшло своє відображення у розрахунку такої санкції. Однак, на переконання відповідача, окремі недоліки, допущені податковим органом при оформленні рішення не впливають на факт доведеності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийнятого спірного рішення про застосування штрафних санкцій № від 19.02.2019.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив вимоги наведені у ній та просив залишити її без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 1 Державна пожежно-рятувальна частина Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області є юридичною особою, що перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС в Івано-Франківській області як платник єдиного внеску.

Відповідно до Положення, 1 Державна пожежно-рятувальна частина Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно-рятувальної служби і належить до сфери управління ДСНС України. Особовий склад 1 ДПРЧ складається з осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та працівників (а.с. 18).

19.02.2019 відповідачем винесено рішення № від 19.02.2019, яке надійшло до 1 ДПРЧ 22.02.2019.

Даним рішенням до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 87 823,21 грн., в тому числі штраф у розмірі 8 145,06 грн. за період з 22.07.2014 по 24.12.2014, штраф у розмірі 77 411,13 грн. за період з 21.01.2015 по 23.05.2018 та нарахована пеня у розмірі 2 267,02 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що платежі зі сплати ЄСВ позивачем вчинені одночасно із виплатою грошового забезпечення, в той же місяць, за який і відбувалася виплата грошового забезпечення, та, як наслідок, така сплата єдиного внеску позивачем відбувалася вчасно, в строк, встановлений законом, а тому нарахування штрафних санкцій за період з 22.07.2014 до 24.12.2014 та з 21.01.2015 до 23.05.2018 є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08 липня 2010 року (далі- Закон №2464), Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 страхувальники роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 ч. 1 ст.1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Стаття 4 Закону № 2464-VI визначає перелік суб`єктів, які відносяться до платників єдиного внеску.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно частини 7 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, крім випадків, передбачених законодавством.

Як видно з матеріалів справи, згідно платіжних доручень №136 від 19.06.2014 (а.с. 198), №162 від 21.07.2014 (а.с. 22), №164 від 21.07.2014 (а.с. 21), №129 від 19.08.2014 (а.с. 24), №126 від 19.08.2014 (а.с. 25), №1210 від 16.09.2014 (а.с. 27), №1213 від 16.09.2014 (а.с. 28), №1246 від 17.10.2014 (а.с. 30), №1242 від 17.10.2014 (а.с. 31), №1267 від 19.11.2014 (а.с. 33), №1263 від 19.11.2014 (а.с. 34), №1298 від 22.12.2014 (а.с. 36), №1301 від 22.12.2014 (а.с. 37) позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2014 році.

Даний факт як і факт нарахування грошового забезпечення працівникам позивача підтверджується меморіальними ордерами за липень-грудень 2014 року(а.с. 23, 26, 29, 32, 35, 38), а також довідкою про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2014 рік (а.с. 19).

Також, згідно платіжних доручень №5 від 22.01.2015 (а.с. 42), №4 від 22.01.2015 (а.с. 43), №23 від 20.02.2015 (а.с. 45), №22 від 20.02.2015 (а.с. 46), №58 від 23.03.2015 (а.с. 48), №57 від 23.03.2015 (а.с. 49), №78 від 21.04.2015 (а.с. 51), №77 від 21.04.2015 (а.с. 52), №76 від 21.04.2015 (а.с. 53), №106 від 21.05.2015 (а.с. 55), №105 від 21.05.2015 (а.с. 56), №128 від 22.06.2015 (а.с. 58), №127 від 22.06.2015 (а.с. 59), №156 від 20.07.2015 (а.с. 61), №154 від 20.07.2015 (а.с. 62), №182 від 20.08.2015 (а.с. 64), №181 від 20.08.2015 (а.с. 65), №218 від 21.09.2015 (а.с. 67), №217 від 21.09.2015 (а.с. 68), №254 від 21.10.2015 (а.с. 70), №252 від 21.10.2015 (а.с. 71), №253 від 21.10.2015 (а.с. 72), №282 від 20.11.2015 (а.с. 74), №281 від 20.11.2015 (а.с. 75), №308 від 22.12.2015 (а.с. 77), №307 від 22.12.2015 (а.с. 78)позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2015 році.

Вказане підтверджується меморіальними ордерами за січень-грудень 2015 року (а.с. 44, 47, 50, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 73, 76, 79), а також довідкою про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2015 рік (а.с. 39-40).

Згідно платіжних доручень №5 від 21.01.2016 (а.с. 82), №25 від 23.02.2016 (а.с. 84), №47 від 21.03.2016 (а.с. 86), №64 від 20.04.2016 (а.с. 88), №107 від 27.05.2016 (а.с. 90), №97 від 24.05.2016 (а.с. 91), №129 від 22.06.2016 (а.с. 93), №158 від 19.07.2016 (а.с. 95), №183 від 18.08.2016 (а.с. 97), №204 від 15.09.2016 (а.с. 99), №226 від 19.10.2016 (а.с. 101), №251 від 18.11.2016 (а.с. 103), №291 від 21.12.2016 (а.с. 105), позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2016 році.

Даний факт як і факт нарахування грошового забезпечення працівникам позивача підтверджується меморіальними ордерами за січень-грудень 2016 року (а.с. 83, 85, 87, 89, 91, 94, 96, 98, 100, 102, 104, 106), а також довідкою про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2016 рік (а.с. 80).

Згідно платіжних доручень №10 від 24.01.2017 (а.с. 110), №26 від 14.02.2017 (а.с. 112), №45 від 20.03.2017 (а.с. 114), №68 від 13.04.2017 (а.с. 116), №100 від 19.05.2017 (а.с. 118), №134 від 20.06.2017 (а.с. 120), №171 від 19.07.2017 (а.с. 122), №200 від 21.08.2017 (а.с. 124), №236 від 19.09.2017 (а.с. 127), №258 від 19.10.2017 (а.с. 129), №272 від 25.10.2017 (а.с. 130), №306 від 20.11.2017 (а.с. 132), №347 від 20.12.2017 (а.с. 134) позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2017 році.

Даний факт як і факт нарахування грошового забезпечення працівникам позивача підтверджується меморіальними ордерами за січень-грудень 2017 року (а.с. 111, 113, 115, 117, 119, 121, 123, 126, 128, 131, 133, 135), а також довідкою про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2017 рік (а.с. 107-108).

Згідно платіжних доручень №5 від 24.01.2018 (а.с. 138), №13 від 07.02.2018 (а.с. 140), №22 від 22.02.2018 (а.с. 140), №72 від 22.03.2018 (а.с. 141), №77 від 23.03.2018 (а.с. 141), №106 від 19.04.2018 (а.с. 143), №137 від 21.05.2018 (а.с. 146) позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2018 році.

Даний факт як і факт нарахування грошового забезпечення працівникам позивача підтверджується меморіальними ордерами за січень-травень 2018 року (а.с. 139, 140а, 142, 144, 145), а також довідкою про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2018 рік (а.с. 136).

Відповідач посилається на те, що позивачем не було забезпечено своєчасної сплати сум єдиного внеску відповідно до норм чинного законодавства.

З приводу цього, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, позивачем нараховано ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів у 2014-2018 роках, що підтверджується платіжними дорученнями, меморіальними ордерами та довідками про виплату єдиного соціального внеску нарахованого на суму грошового забезпечення за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

При цьому, згідно інтегрованої картки платника податків, код операції "17F" від 21.07.2014, сума зобов`язання за червень 2014 року становила 47 538,53 грн. (а.с. 170).

20.06.2014 до контролюючого органу було перераховано ЄСВ за червень 2014 на суму 3 313,68 грн. (код операції "101" від 20.06.2014) (а.с. 170).

Проте, в інтегрованій картці платника податків не відображено перерахований позивачем ЄСВ за червень 2014 на суму 44 224,85 грн. (а.с. 198). Доказом сплати вказаної суми єдиного внеску є платіжне доручення №136 від 19.06.2014, згідно якого ДПРЧ здійснило перерахунок ЄСВ за червень 2014 року на суму 44 224,85 грн.

Таким чином, зобов`язання зі сплати ЄСВ за червень 2014 року позивачем було виконано належним чином та у встановлені законом строки.

Відтак, недоїмка за червень 2014 року нарахована необгрунтовано, та, як наслідок, помилково нараховані штраф і пеня, оскільки ЄСВ за червень місяць 2014 року був сплачений вчасно і в повному обсязі.

Також, згідно інтегрованої картки платника податків, сума зобов`язання за червень 2016 року становила 41 163,46 грн. (код операції "17F" від 20.07.2016), за липень 2016 року - 42 711,72 грн. (операція "17F" від 22.08.2016), за серпень 2016 року - 44 815,54 грн. (операція "17F" від 20.09.2016) (а.с. 179).

Згідно платіжного доручення №129 від 22.06.2016 (а.с. 199) позивачем було сплачено ЄСВ за червень 2016 року в сумі 41 163,46 грн., згідно платіжного доручення №158 від 19.07.2016 (а.с. 200) позивачем сплачено ЄСВ за липень 2016 року в сумі 42 711,72 грн., згідно платіжного доручення №183 від 18.08.2016 (а.с. 201) позивачем сплачено ЄСВ за серпень 2016 року в сумі 44 815,54 грн.

Таким чином, сплата ЄСВ за червень, липень та серпень 2016 року також відбувалася належним чином та у встановлені законом строки.

Однак, в інтегрованій картці платника податків ці платежі не були відображені відповідачем як погашення зобов`язання.

З огляду на це, виявлена відповідачем 22.08.2016 недоїмка на суму 39 328.21 грн. (код операції "951") (несплата в повному обсязі ЄСВ за червень, липень та серпень 2016 року) вказана контролюючим органом у обліковій картці платника податку за платежем єдиний внесок на суми грошового забезпечення військовослужбовців за 2016 рік, нарахована позивачу необґрунтовано, оскільки не було взято до уваги факт реальної сплати позивачем ЄСВ за червень, липень та серпень 2016 року.

Окрім того, факт надходження відповідної суми коштів до відповідача підтверджується виконаною операцією 20.09.2016 (код "10А"), за якою кошти в загальній сумі 128 690,72 грн. було зараховано як належний платіж.

Посилання відповідача, що у період з 21.06.2016 позивачем нараховувались зобов`язання, однак фактична сплата за ними відбувалась на невірний рахунок, то з приводу цього колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2016 № 6 у разі помилкової сплати сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій на рахунок 3719 органу доходів і зборів, в якому платник не перебуває на обліку, розрахунковий документ на перерахування таких коштів на відповідний рахунок 3719 органу доходів і зборів, у якому платник перебуває на обліку, оформлюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за заявою платника та передається управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку.

Отже, вищезазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Суд апеляційної інстанції вказує, що позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені Законом терміни для такої сплати.

Помилка при зазначенні невідповідного рахунку, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 815/2405/16.

Щодо недоїмки, яка нараховувалась відповідачем впродовж листопада 2017 року - травня 2018 року, то як встановлено вірно судом, відповідач не заперечує, що остання нараховувалась разом із штрафом і пенею помилково у зв`язку із дублювання суми 77 285,99 грн. (код "17F" за 20.10.2017).

Згідно службової записки від 01.10.2018 за №509/09-19-55-13-26 від 01.10.2018 відділ адміністрування податків та зборів фізичних осіб повідомив про виявлену недостовірність відображення в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації 71020000. Стягнуто штрафні санкції в сумі 32 426,76 грн. та пеню в сумі 458,61 грн.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що платежі зі сплати ЄСВ позивачем вчинені одночасно із виплатою грошового забезпечення, в той же місяць, за який і відбувалася виплата грошового забезпечення, та, як наслідок, така сплата єдиного внеску позивачем відбувалася вчасно, в строк, встановлений законом, а тому нарахування штрафних санкцій за період з 22.07.2014 до 24.12.2014 та з 21.01.2015 до 23.05.2018 є необґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №300/482/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 09.10.2019