Справа № 520/5963/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р. № 520/5963/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Борисюк Р.Р.,

за участю:

представника позивача - Плескач І.С.,

представника відповідача - Зекової С.П.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДАГРОКОНТРАКТ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СХІДАГРОКОНТРАКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.05.19 №1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких було винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення, ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються наявними у підприємства позивача первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які, в свою чергу, свідчать про реальне здійснення спірних господарських операцій. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог заявленого позову заперечує. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що під час проведення перевірки не був підтверджений факт проведення господарських операцій між ТОВ "СХІДАГРОКОНТРАКТ" та контрагентами позивача: ПП "ВЛ-Агро 2006", ТОВ "Укрзерностранс-К", ПП "Укргідрокомплект 2006", ТОВ "СП Добрий господар", ТОВ "Синергія" у зв`язку із чим позивачем при декларуванні допущено порушення норм податкового законодавства.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що матеріали податкової інформації щодо контрагентів позивача, вироків судів та надані до перевірки документи, свідчать про нереальність господарських операцій. Зазначила також, що товари, які були нібито надалі реалізовані ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ», не були раніше ані придбані, та не перебували на балансі підприємства. Крім того, представник відповідача посилалась на те, що надані позивачем до перевірки документи складені з порушенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 18.04.2019 № 2852 контролюючим органом була проведена позапланова документальна виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДАГРОКОНТРАКТ", податковий номер 31634250 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, результати якої викладено в акті від 08.05.2019 року №1565/20-40-14-11-10/31634250 (т. 1 а.с. 13-85).

Відповідно до висновків акту перевіркою встановлені наступні порушення:

п 198.1. п.198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст.198, п.209.2, п. 209.3 п.п.209.15.1. п.209.15. ст.209, п. 200.1. п.200.2. п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого безпідставно занижено податок на додану вартість на загальну суму 556 242 грн., в т.ч. за травень 2016 року у сумі 18 549 гри, за липень 2018 року у сумі 537 693 грн.

п. 209.2 сі.209 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, із змінами га доповненнями та п. 3, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 року №11 «Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість па спеціальних рахунках, відкритих у банках», в результаті чого неправомірно (необґрунтовано) застосовано пільгу з податку на додану вартість всього у сумі 11 283,35 грн., в т.ч. за грудень 2016 року в сумі 11 283.35 грн.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом відносно підприємства позивача 27 травня 2019 року складене податкове повідомлення - рішення № 1, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 760585,85 грн., з яких: за податковими зобов`язаннями - 556242,0 грн. та штрафними санкціями - 150343,85 грн.

Як встановлено в ході судового розгляду та вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення -рішення, стали висновки про безпідставне віднесення у перевіряємих періодах ТОВ "Східагроконтракт" до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з : ПП "ВЛ-Агро 2006", ТОВ "Укрзерностранс-К", ПП "Укргідрокомплект 2006", ТОВ "СП Добрий господар", ТОВ "Синергія" за відсутності факту реального здійснення цих господарських операцій при наявності матеріалів податкової інформації інших контролюючих органів щодо контрагентів позивача та вироків судів, ненадання певних первинних документів та недоліків наданих документів.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (згідно із Законом №1724-VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом №1724-VIII від 03.11.2016 в наступній редакції - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення).

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (згідно із Законом №1724 VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом №1724-VIII від 03.11.2016 в наступній редакції: підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.).

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг ( в редакції після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, а в редакції, до внесення змін зазначеним законом - до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду ( в редакції після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, а в редакції, до внесення змін зазначеним законом - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.1, п.201.7, 201.10 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність доказів сплати вартості товарів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Перевіряючи висновки перевірки та, як наслідок, оскаржуване податкове повідомлення - рішення, на предмет його відповідності положенням ч.2 ст. 2 КАС України, в розрізі господарських операцій позивача та його контрагентів у перевіряємих періодах, суд зазначає наступне.

В перевіряємому періоді позивач мав господарські правовідносини з: ПП "ВЛ-Агро 2006", ТОВ "Укрзерностранс-К", ПП "Укргідрокомплект 2006", ТОВ "СП Добрий господар", ТОВ "Синергія".

Стосовно господарських взаємовідносин позивача з ПП "ВЛ-Агро 2006" судом встановлені наступні обставини.

Між ПП «ВЛ- АГР0 2006» та ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» був укладений договір про надання ремонтних послуг №13-00000173 від 01.04.2016 року. Відповідно до умов вказаного договору ПП «ВЛ- АГР0 2006» як виконавець надавав послуги з ремонту вузлів та агрегатів. Виконавцем були виконані роботи по ремонту запчастин та агрегатів на загальну суму 67 700.00 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 11 283.35 грн., про що свідчать наступні документи: рахунки-фактури, належним чином складені податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, акти здачі-прийняття робіт (надання- послуг), платіжні доручення, а також інші документи, які підтверджують проведення господарських операцій і виконання робіт (т.1 а.с. 101-161).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що зазначений договір узгоджується з основними видами діяльності позивача.

У травні 2016 року ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» (як Клієнт) уклав з ТОВ «Укрзернотранс-К» (як Експедитор) договір транспортного експедирування N 466/05/2016 від 23.05.2016 року. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «Укрзернотранс-К» надало ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 224 065,00 грн., у т.ч. ПДВ 37 404,17 грн. (т. 1 а.с. 230 - 235).

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій, що були проведені в межах вказаного правочину, підприємством були надані: належним чином складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, акт виконаних робіт, рахунок-фактура, а також інші документи, які підтверджують проведення господарських операцій (т.1 а.с. 236- 245).

Як встановлено за матеріалами справи, 01.02.2016 року між ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» (Замовник) та ПП «УКРГІДРОКОМПЛЕКТ 2006» (Виконавець) був укладений договір про надання ремонтних послуг №»УГ-00113 (т.1 а.с. 246-247). Предметом цього договору було виконання робіт з ремонту вузлів та агрегатів.

Позивач зазначає, що зазначеним контрагентом позивача - ПП «УКРГІДРОКОМПЛЕКТ 2006» були виконані роботи по ремонту запчастин на загальну суму 4160.00 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 603.33 грн.

На підтвердження проведення зазначених господарських взаємовідносин позивачем до матеріалів справи також надані документи: рахунок-фактура. належним чином складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт (падання-послуг), платіжні доручення, а також інші документи, які підтверджують проведення господарських операцій з надання послуг (т.2 а.с. 1-9).

Судом також встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство позивача мало господарські взаємовідносини з ТОВ «СИНЕРГІЯ».

Як встановлено за матеріалами справи, між ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ», у якості Покупця та ТОВ «СИНЕРГІЯ», у якості Постачальника був укладений договір поставки від 29.08.17 №290817/1, предметом якого була поставка суміші сухої білково-вуглеводної (т.2 а.с. 10-11). Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «СІНЕРГІЯ» поставило ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» суміш суху білково - вуглеводну у кількості 1695 кг, на загальну суму 503 415.00грн., у т.ч. ПДВ у сумі 83 902.50 грн.

На підтвердження доводів про реальність господарської операції, що була проведена в межах вказаного правочину, ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» як під час проведення перевірки, так і до матеріалів справи були надані: договір на поставку товару, належним чином складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, платіжні документи, а також інші документи на підтвердження проведення господарської операції (т.2 а.с. 12-36).

Між ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» (Покупець) та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «ДОБРИЙ ГОСПОДАР» (Постачальник) був укладений договір поставки №220617-ДГ від 22.16.17 (т.2 а.с. 37-39). За умовами вказаного договору було здійснено поставку добрив на загальну суму 2 537 207.53 грн.. у т. ч. ПДВ у сумі 422 867.92 грн., про що свідчать наступні документи: належним чином складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, видаткова накладна, подорожні листи, а також інші документи, які підтверджують проведення господарських операцій з надання послуг.

Суд зазначає, що вказані документи в сукупності відповідають вимогам до оформлення первинних документів, які висуваються нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Як встановлено в ході розгляду справи, надані підприємством позивача документи містять назву, дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення, особисті підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, виписані реально існуючими суб`єктами права.

Отже, на погляд суду, зазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу сі. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПК`У. п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88. спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак вони підтверджують реальність вчиненої підприємством господарської операції.

Контролюючим органом в акті перевірки зафіксовано відносно взаємовідносин з ТОВ «СП ДОБРИЙ ГОСПОДАР», що до перевірки не були надані видаткові накладні на товар, який отримано від зазначеного контрагента, а також договорів на постачання придбаного товару, сертифікатів якості та товарно-транспортних накладних.

Крім того, податковим органом зазначається, що в ході проведення перевірки, перевіряючими особами контролюючого органу був використаний акт перевірки, складений фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, від 23.04.2018 р. №1568/20-40-14-05-19/37646502 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство Добрий господар», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 10.08.2017» та встановлено не підтвердження первинними документами фінансово - господарські взаємовідносини ТОВ «СП Добрий господар» з контрагентами-покупцями за червень - липень 2017 року.

Відповідач стверджує, що товари, які були надалі реалізовані ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ», не були раніше ані придбані, та не перебували на балансі підприємства.

Стосовно взаємовідносин ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» з ТОВ «СИНЕРГІЯ» контролюючим органом зазначається, що до перевірки не надано наступних документів: договорів на постачання придбаного товару у ТОВ «СИНЕРГІЯ», товарно - транспортних накладних, сертифікатів якості.

Також, відповідачем зазначається, що від оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області отримано довідку від 09.10.2018 № 1698/7/06-30-21-05 про невстановлення підприємства за податковою адресою. В ході відпрацювання оперативним управлінням ГУ ДФС у Житомирській області здійснено виїзд за адресою реєстрації ТОВ «Синергія», а саме: 10029, Україна. Житомирська область, м. Житомир. Богунський р-н, вул. Степана Бандери, буд. 7. В результаті виїзду встановлено, що за вказаною адресою ТОВ «Синергія» (код за ) не знаходиться, вивіски та інші ідентифікуючі ознаки підприємства відсутні. За адресою м. Житомир, вул. Степана Бандери, буд. 7 розташована п`ятиповерхова нежитлова будівля офісного комплексу «Житомир».

Крім того, службовою запискою від 04.10.2018 №1664 повідомлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 2 сг.205 КК України по факту придбання протягом 2017 року невстановленими особами суб`єкта підприємницької діяльності ТОП «Синергія» (код за ), з метою розкриття незаконної діяльності спрямованої на формування безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки. Таким чином, податковим органом відносно контрагента позивача - ТОВ "Сінергія" встановлено: відсутність платника податків та його посадових осіб за місцезнаходженням; відсутність інформації про можливість зберігання товарів; відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні); відсутність інформації про залучення сторонніх організацій для транспортування варів та надання послуг відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в даному реєстрі податкових накладних.

На підставі зазначених фактів відповідачем зроблено висновок, що господарські операції між ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» та ТОВ "СГ "ДОБРИЙ ГОСПОДАР" (код за ) за червень 2017 та ТОВ "СИНЕРГІЯ» (код за ) за серпень 2017 не відбулись, а тому вважає, що підприємством ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» при декларуванні допущено порушення норм податкового законодавства.

Між тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що відносно ненадання ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» по господарським операціях з ПП «ВЛ-АГР02006», ПП «УКРГІДРОКОМПЛЕКТ 2006»., ТОВ «СИНЕРГІЯ» та з ТОВ «СП ДОБРИЙ ГОСПОДАР» договорів, то зазначений факт під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження, оскільки було з`ясовано, що позивачем до перевірки надавались (повторно до заперечень на акт перевірки) договір про надання ремонтних послуг №В-00000173 від 01.04.2016 року, укладений з ПП «ВЛ-АГР02006», договір поставки від 29.08.17 №290817/1, укладений з ТОВ «СИНЕРГІЯ» та договір про надання ремонтних послуг № УГ-00113 від 01.02.2016 року, укладений з ПП «УКРГІДРОКОМПЛЕКТ 2006», договір поставки №220617-ДГ від 22.16.17, укладений з ТОВ «СП «ДОБРИЙ ГОСПОДАР».

Щодо тверджень відповідача про ненадання товариством під час перевірки товарно- транспортної накладної, зазначений факт не знайшов свого підтвердження, оскільки позивач надав докази про те, що до перевірки надавалась ТТН від 30.08.17 №00112908, яка підтверджувала факт транспортування товарно - матеріальних цінностей від ТОВ «СИНЕРГІЯ» до ТОВ «СХІДДГРОКОНТРАКТ».

Щодо ненадання ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» по господарській операції з ТОВ «СИНЕРГІЯ» якісних посвідчень на товар, суд зазначає, що надання Постачальником Покупцю таких документів не було передбачено умовами укладеного договору. Крім того, такі документи не містять відомостей про у часників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням реальності господарської операції.

Крім того, представником позивача зазначається, що до перевірки підприємством були надані технічні умови на суміш суху білково-вуглеводну (ТУ У 20.1-1:2016).

Стосовно ненадання ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» по взаємовідносинах з ТОВ «Укрзерпотранс-К» розшифровок або інших документів, які підтверджували та розшифровувати, яке саме експедиційне обслуговування було надано та у якому розмірі, суд зазначає, що господарська операція може супроводжуватися складенням будь-якого первинного документа, який містить обов`язкові реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З огляду на приписи зазначеної норми законодавства, господарська операція, проведена між ТОВ «Укрзернотранс-К» та ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» була оформлена актом виконаних робіт. При цьому акт виконаних робіт підписаний ТОВ «СХІДАГРОКОНТРАКТ» та його контрагентом містить усі передбачені вимогами законодавства обов`язкові реквізити.

Піддаючи системному аналізу доводи сторін, встановлені судом обставини та наведені нормативні положення та оцінивши правочини, укладені позивачем з його контрагентами за правилами ст. 90 КАС України, суд зазначає, що спірні правочини укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Отже, такі визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентами позивача факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів повернення коштів до контрагента позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару визнається судом належним та допустимим доказом реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ «Східагроконтракт», наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.

Доводи контролюючого органу суд відхиляє, з огляну на наступне.

Щодо наявності податкової інформації відносно всіх перелічених контрагентів позивача, у тому числі, щодо відсутності за місцем реєстрації, трудових ресурсів та основних фондів, що, на думку відповідача, свідчить про нереальність укладених правочинів.

Суд вказує, що зазначене не можна брати до уваги в підтвердження нереальності господарської операції, оскільки така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.

Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру господарських правовідносин, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентами, якщо не буде доведено їх безпосередню участь у зловживанні. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Окрім цього, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України.

Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Також, суд зазначає, що, у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом , зокрема, у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16.

Щодо доводів відповідача про фіктивність операцій через ненадання деяких товарно - транспортних накладних, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції у цілому.

Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 вересня 2018 року у справі №820/477/18, від 11 вересня 2018 року у справі №815/6105/17 та ін.

Таким чином, відповідачем була порушена стаття 61 Конституції України, а саме: ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Щодо решти тверджень відповідача про певні недоліки в первинних документів, суд зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат) та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судом було встановлено, що вони є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є недостовірні та (або) суперечливі.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року справа №820/13056/13-а.

Контролюючим органом в акті перевірки зафіксовано відносно ТОВ "БРЕЙН СОФТ", що такий є фігурантом кримінальних проваджень, але не зазначено яких та жодними доказами не підтверджено вказаного.

Крім того, під час розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів щодо наявності вироку суду у кримінальній справі відносно контрагентів позивача, згідно якого можливо було б прослідкувати причинно-наслідковий зв`язок між вчиненими кримінальними правопорушеннями контрагентів та діяльністю позивача в частині виконання вимог податкового законодавства України.

Відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що укладені правочини між позивачем та його контрагентами, були визнані недійсними у судовому порядку.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а податкові повідомлення-рішення, прийняті на його підставі, - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно позивача податкового повідомлення - рішення № 1 від 27.05.2019 року.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДАГРОКОНТРАКТ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1 від 27.05.2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДАГРОКОНТРАКТ" (вул.. Молодіжна, 8, с. Миколаївка, Дворічанський район, Харківська область, 62721, ) судовий збір у сумі 10598,79 грн. (десять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 79 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя Бідонько А.В.