Справа № 420/6897/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6897/18
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченка Олександра Євгенійовича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області та його начальника Буряченко Євгена Олександровича щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року та виплачувати її без обмеження граничних розмірів.

В обґрунтування позову зазначається, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що суперечить вимогам чинного законодавства та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно послався на практику Верховного Суду, оскільки у зазначених рішеннях застосовано норми Закону України «Про прокуратуру» №1789, однак він виходив на пенсію за Законом №2262.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване та законне рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно протоколу за пенсійною справою від 10.06.2013 року (а.с.19, 45, 59) ОСОБА_1 з 24.09.2013 року призначено пенсію за інвалідністю на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підсумок якої склав 5088,16 грн.

02 липня 2016 року позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №763 здійснено з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії, та встановлено її основний розмір 60% грошового забезпечення, підсумок якої з надбавками склав 12157,03 та обмежено її граничним розміром 10740,00 грн., що підтверджується перерахунком пенсії (а.с.46, 60 зворот).

В подальшому ОСОБА_1 пенсійним органом неодноразово здійснювався перерахунок пенсії з 01.07.2016 року (а.с.61), з 01.09.2016 року (а.с.61 зворот, 62 зворот, 63), з 01.12.2016 року (а.с.64) з 01.05.2017 року (а.с.63 зворот), з 01.10.2017 року (а.с.64 зворот), однак при цьому обмежуючи її граничним розміром 10740,00 грн.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, підсумок якої з надбавками склав 18385,73 грн. та обмежено її граничним розміром 13730,00 грн. (а.с.47, 65).

23 червня 2018 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01 липня 2018 року, підсумок якої з надбавками склав 18385,73 грн., та обмежено її граничним розміром 14350,00 грн. (а.с.65 зворот).

07 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву (а.с.15), у якій просив здійснити перерахунок пенсії за період її незаконного обмеження зі сплатою різниці між розмірами обчисленої пенсії та фактично сплаченої.

21 березня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило позивачу лист №2615/Л-11 (а.с.16-17), у якому посилаючись на ст.2 Загальних положень Закону України від 08.07.2011 року №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 зазначає, що для проведення перерахунку підстави відсутні.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідачів щодо обмеження розміру його пенсії граничним розміром, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійний орган, здійснюючи вперше в липні 2016 року та в подальшому перерахунок пенсії позивача, правомірно обмежив розмір такої пенсії на підставі норм Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та зазначив, що ці норми є чинними, неконституційними не визнані, а тому є обов`язковими для застосування.

Крім того, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції застосував висновки, наведені Верховним Судом у постановах від 15.08.2018 року (справа №161/9572/17), від 17.01.2019 року (справа №161/713/17).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновки, наведені Верховним Судом у постановах від 15.08.2018 року (справа №161/9572/17), від 17.01.2019 року (справа №161/713/17) стосуються перерахунку пенсії призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789 та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону.

Згідно із частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 чинній з 1 січня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила свою чинність та не підлягає до застосування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, враховуючи, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, то внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 6 грудня 2016 року до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року, при цьому судами встановлено, що пенсія позивачу призначена ще у 2013 році.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 127/4270/17 та від 09 вересня 2019 року у справі №463/925/17.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 24.09.2013 року призначено пенсію за інвалідністю на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції помилково застосував висновки, наведені Верховним Судом у постановах від 15.08.2018 року (справа №161/9572/17), від 17.01.2019 року (справа №161/713/17), оскільки предметом спору у вищезазначених справах є зобов`язання Пенсійного фонду здійснити перерахунку пенсії без обмеження її розміру, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789, однак у справі що розглядається, пенсія ОСОБА_1 призначена за інвалідністю на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо періоду з якого необхідно здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження граничних розмірів.

Оскільки рішення Конституційного Суду України набирає чинності в момент проголошення і визнає відповідні норми законодавства неконституційними саме з часу прийняття, а відтак позовні вимоги про визнання неправомірними дій та зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру підлягають задоволенню за період з 20 грудня 2016 року.

Щодо вимоги позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини першої цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, колегія суддів вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача ухвалити рішення в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченка Олександра Євгенійовича, оскільки він є посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та особисто не вчиняє дій щодо призначення, перерахунку пенсій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 20 грудня 2016 року та виплачувати її без обмеження граничних розмірів, з урахуванням сплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик