Справа № 640/17936/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Кузьменка В.В., при секретарі розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194936-17 від 03.10.2018 р.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що нею своєчасно та у повному обсязі сплачено щомісячний єдиний внесок, що підтверджується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 03 жовтня 2018 року №Ф-194936-17.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, адвокат, з 01 січня 2017 року перебуває на спрощеній системі оподаткування 2 групи за ставкою єдиного податку 20% та є платником єдиного внеску у розумінні положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

04 липня 2017 року Головним управлінням ДФС у м. Києві відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194936-17, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити 4 222 грн. 99 коп. податкового боргу (недоїмки).

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 р. № 2464-VI, тут та надалі у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, (надалі за текстом - «Закон №2464-VI»).

За змістом пунктів 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В силу вимог частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Підставою для прийняття оскаржуваної вимоги податковим органом визначено дані інформаційної системи органу доходів і зборів.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок доказування правомірності оскаржуваної вимоги, не надав будь-яких доказів, які б давали можливість встановити обставини та характер спірних відносин, що унеможливлює надати оцінку обставинам, зафіксованим відповідачем у вимозі про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС районі від 03 жовтня 2018 року №Ф-194936-17.

Натомість платником податків надано копії платіжних доручень за 2017 рік та січень-вересень 2018 року на підтвердження сплати ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність прийняття спірної вимоги та наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.В.Кузьменко