Справа № 120/2276/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2276/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року (суддя Богоніс М.Б.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці з наступними позовними вимогами:

- визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення пенсії протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.02.2019 № 318/11-32-2/03 про відмову у поновленні пенсії Середницькій ОСОБА_2 ;

зобов`язати відповідача провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року позовну заяву позивача прийнято до розгляду.

02 серпня 2019 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної зави без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року клопотання відповідача задоволено частково, а позовну заяву позивача в частині позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 11 січня 2019 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів залишено без розгляду на підставі частини 4 статті 123 КАС України.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав, зазначених в апеляційній скарзі. Поміж іншого, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги причини поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом в частині позовних вимог щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести Середницькій ОСОБА_3 поновлення та виплату пенсії.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

03 жовтня.2019 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про заміну відповідача у справі, а саме: Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці замінити на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Клопотання мотивоване тим, що згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці, ліквідоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Враховуючи вищезазначене, клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про заміну сторони по справі слід задовольнити та замінити сторону по справі - Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що представник позивача звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 12.07.2019 року.

Однією із позовних вимог є вимога про зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року.

У поданому представником позивача клопотанні про поновлення строку звернення до суду, що подавалося разом із адміністративним позовом, вказано на поважність причин пропуску такого строку. На думку представника позивача, поважними причинами, внаслідок яких позивач не зміг у визначений строк звернутися до суду, є те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та не має юридичних знань.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимоги про поновлення виплати пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановлений статтею 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку доводи не спростовують факт такого пропуску та не підтверджують поважність причин його пропуску.

При цьому, суд зазначив про те, що на правовідносини, які виникли, в частині поновлення виплати пенсії поширюється інститут строків звернення до адміністративного суду свідчить й судова практика Верховного Суду (зокрема, постанова від 31 січня 2019 року у справі №520/9721/16-а, постанова від 03 квітня 2019 року у справі № 266/804/15-а, постанова від 12 березня 2019 року у справі № 441/1239/17, постанова від 12 березня 2019 року у справі №308/6229/16-а).

Зокрема, на переконання суду, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду з позовом, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом. Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 819/1224/15-а, і в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 806/2436/18.

Таким чином, на підставі встановлених у справі обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, доводи позивача щодо обґрунтування пропуску строку звернення із позовом до суду після закінчення шестимісячного строку з моменту, коли позивач міг дізнатися про порушення своїх прав, суд вважає неповажними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, даючи правову оцінку доводам апелянта щодо поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, враховує наступне.

Так, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що на правовідносини, які виникли, в частині поновлення виплати пенсії поширюється інститут строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду з даним позовом слід вирішувати з урахуванням положень ч.2 ст.122 КАС України.

Строк звернення до суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

Для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів вважає причини пропуску строку на звернення до суду з вимогою про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року, що зазначені позивачем у заяві недостатніми для визнання їх дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду в частині зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року, встановлений ст.122 КАС України і вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Разом з тим, як зауважив суд першої інстанції, поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплат, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Таким чином, у випадку вирішення спору про поновлення права на виплату пенсії, суд за наявності підстав, може зобов`язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком у межах шестимісячного строку звернення до суду, але не раніше дня звернення із заявою про поновлення виплати пенсії.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги аргументи апелянта що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - якими строками з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки в даному випадку пенсія позивачу не нараховувалася.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, при відкритті провадження у адміністративній справі дійшов передчасного висновку про дотримання позивачем строків звернення до суду в частині вимоги про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за віком, починаючи із 07.10.2009 року, а тому вірно застосував в даному випадку вимоги частини 4 статті 123 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно наявності підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.