Справа № 0240/3701/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3701/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

02 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сушка О.О. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Вінницькій області) про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомленнь - рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач 16.10.2018 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 06.04.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в матеріалах справи відсутні докази прощення боргу позивача, його розміру, складу та повідомлення АТ "ОТП Банк" (кредитором) позивача (боржника) про факт списання заборгованості, меж позовної давності по кожній із складових заборгованості анульованої банком позивачу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що банком підтверджено інформацію надану у податковому розрахунку про дохід отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені). Відтак, боржник, який отримав додаткове благо зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Ухвалою суду від 24.04.2019 витребувано у АТ "ОТП БАНК" належним чином завірену копію додаткового договору про прощення боргу від 22.04.2016 укладеного між АТ "ОТП БАНК" та ОСОБА_1 та інформацію щодо складу та суми боргу платника податку (прощеного) кредитором, а також докази повідомлення АТ "ОТП БАНК" (кредитором) боржника ( ОСОБА_1 ) про списання заборгованості. Провадження у справі зупинено да отримання витребовуваних документів.

22.07.2019 на виконання ухвали суду АТ "ОТП Банк" надано інформацію, де вказано про відсутність у Банку додаткового договору про прощення боргу від 22.04.2016 укладеного між АТ "ОТП БАНК" та ОСОБА_1 .

На підставі вказаного повідомлення судом поновлено провадження у справі.

01.10.2019 до суду надійшло клопотання Головного управління ДІС у Вінницькій області про заміну відповідача правонаступником, у якому відповідач просить замінити первинного відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Вінницькій області, як належного відповідача по справі.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України постановою від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються (додаток 1), визначено Головне управління ДПС у Вінницькій області. Згідно із додатком 2 Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 29.08.2019 № 7 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Вінницькій області повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області, що припиняється.

Таким чином, клопотання Головного управління ДФС у Вінницькій області про заміну відповідача підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі № 0240/3701/18-а - Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

31.08.2016 позивачем сплачено на користь АТ "ОТП Банк" 22000,00 дол. США, що еквівалентно 564349,30 грн., що підтверджується копією квитанції №В00Т01А465 від 31.08.2016.

На підставі п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 16.11.2017 №3799 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки", податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Перевірка проводилась з 26.02.2018 по 02.03.2018. У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальним за ведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваних доходу, з метою виконання обов`язку щодо подання податкової декларації, є платник податків - фізична особа ОСОБА_1

Перевірку проведено на підставі та на виконання доповідної записки про необхідність проведення позапланової документальної перевірки від 18.10.2017 №66, щодо інформації про отримання доходу у вигляді додаткового блага за ознакою 126.

Згідно листа АТ "ОТП Банк" від 04.07.2017 №0105-19-6/2320-БТ вх. №13487/10 від 17.07.2017 боргові зобов`язання ОСОБА_1 припинено (прощено борг), зокрема сума основного боргу неповернутого кредиту) - 2550126,22 гривень. Згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України, ОСОБА_1 в 2016 році отримав доходи у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в сумі 2550126,22 грн.

Перевіркою правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті самостійно, встановлено, що на порушення п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України платником податків - ФО ОСОБА_1 не визначено та не сплачено суми податку на доходи фізичних осіб.

За результатами перевірки платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 459022,72 грн. (2550126,22*18%).

Перевіркою повноти сплати (перерахування) суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, встановлено, що на порушення п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не визначено та не сплачено суми податку на доходи фізичних осіб. Контролюючим органом самостійно визначено суму грошових зобов`язань відповідно до п.п. 54.3.1 п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України.

Перевіркою повноти нарахування та сплати до бюджету військового збору встановлено, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 , в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і дохід за 2016 рік, не нарахував військовий збір за ставкою 1,5% від суми доходу у вигляді додаткового блага (126 ознака).

На підставі висновків перевірки, контролюючим органом 06.04.2018 прийнято податкові повідомлення рішення № та №.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком, а тому, відповідач, приймаючи податкові повідомлення-рішення № та № від 06.04.2018, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно п.п. 49.18.4 п. 49.18, от. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює - календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 162.1 статті 162 ПК України зазначено, що платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Положенням п. 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Отже, оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною, зокрема, у постановах від 24.01.2019 у справі №810/4200/16, від 31.01.2019 у справі №808/8913/14, від 09.04.2019 у справі №819/1310/16, від 17.07.2019 у справі №819/1574/17.

Як вбачається з листа АТ "ОТП Банк" від 04.07.2017 № 0105-19-6/2320-БТ вх. № 13487/10 від 17.07.2017, Банк підтвердив інформацію надану у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основного суми боргу (кредиту), встановленого пп, "д" пп, 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та на виконання вимог встановлених пп. "д" пп, 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Кодексу Банк, шляхом укладення додаткових договорів про прощення боргу повідомляв платників податку про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу.

Тобто, вказаним листом Банку підтверджено, що дохід позивача, отриманий як додаткове благо включає в себе основну суму боргу (кредиту) та проценти комісії та/або штрафні санкції (пені).

При цьому, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення податковим органом встановлено, що сума основного боргу (неповернутого кредиту) становить 2550126,22 грн., однак, відповідачем не встановлено природу цієї заборгованості та її складові.

Водночас, частина 1 статті 77 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, для прийняття рішення відповідач повинен був встановити та підтвердити факт порушення позивачем податкового законодавства, а після того розрахувати суму податку в разі наявності і лише після того виносити податкові повідомлення-рішення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно вимог статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч.ч. 4-6 ст. 77 КАС України вказано, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 76 КАС України).

При цьому, суд не позбавлений можливості витребувати докази за власною ініціативою на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

На підставі вказаних положень, судом вживались заходи щодо витребовування доказів стосовно суми прощеного боргу, а саме, ухвалою суду від 24.04.2019 витребувано у АТ "ОТП БАНК" належним чином завірену копію додаткового договору про прощення боргу від 22.04.2016 укладеного між АТ "ОТП БАНК" та ОСОБА_1 та інформацію щодо складу та суми боргу платника податку (прощеного) кредитором, а також докази повідомлення АТ "ОТП БАНК" (кредитором) боржника ( ОСОБА_1 ) про списання заборгованості.

Однак, на виконання ухвали суду АТ "ОТП Банк" надано інформацію, де вказано про відсутність у Банку додаткового договору про прощення боргу від 22.04.2016 укладеного між АТ "ОТП БАНК" та ОСОБА_1 .

Наведене вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними доказами та у передбачений чинним законодавством спосіб, та на надання переваги одним доказам поряд з іншими.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач не надав належних доказів на підставі яких податковий орган встановив складові та розмір доходів позивача, у зв`язку з чим прийняв необґрунтовані та протиправні податкові повідомлення-рішення № та № від 06.04.2018, які підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо вирішення питання розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 9323,90 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2019 до ухвалення рішення по справі.

Тобто, на користь Державного бюджету України необхідно стягнути з позивача несплачений судовий збір в розмірі 9323,90 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2019.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Вінницькій області) необхідно стягнути:

- на користь Державного бюджету України несплачений судовий збір в розмірі 9323,90 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2019;

- на користь позивача - ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання адміністративного позову у даній справі, сплаченого ним згідно квитанції №ПН231326С1 від 11.10.2018 в розмірі 6808,57 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року -скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 06 квітня 2018 року та № від 06 квітня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Вінницькій області) на користь Державного бюджету України несплачений судовий збір в розмірі 9 323,90 грн. (дев`ять тисяч триста двадцять три гривні 90 коп.) за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

(Реквізити дійсні до 31.10.2019).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Вінницькій області) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 6 808,57 грн. (шість тисяч вісімсот вісім гривень 57 коп.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сушко О.О. Сторчак В. Ю.