Справа № 520/7533/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 жовтня 2019 року
Київ
справа №520/7533/17
адміністративне провадження №К/9901/30631/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі № 520/7533/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Центральне ОУПФУ) № 4528 від 27.06.2017 «Про відмову у призначенні пенсії в разі переведення з виду на вид», яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії позивачу з 16 червня 2017 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії за віком за іншим Законом.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, позов задоволено.
В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, в задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга аргументована тим, що в даному випадку мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення пенсії вперше, тому застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, є правомірним. Також зазначає, що позивачем не було подано усіх необхідних для призначення пенсії документів.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.
Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Центральному ОУПФУ та отримував з 16.09.2008 пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII).
Трудовий стаж роботи позивача складає 37 років 04 місяці.
16 червня 2017 року позивач звернувся до Центрального ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як учаснику бойових дій після досягнення 55 років, надавши всі необхідні документи.
27 червня 2017 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії як учаснику бойових дій.
11 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсі відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 11.07.2017 за № 276/Д-01 позивача повідомлено, що йому відмовлено у призначенні пенсії та у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки що передують року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивачу роз`яснено, що оскільки він звертається з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2007 рік, який застосовувався на час призначення його пенсії.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії та щодо застосування при призначенні йому спірної пенсії показника середньої заробітної плати за 2007 рік, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подані всі необхідні документи для призначення йому пенсії за віком як військовослужбовцю після досягнення ним 55 років. Крім того, при призначенні пенсії повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно зі статтею 7 Закону №2262-XII та статтею 10 Закону У№ 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Згідно з абз. 6 п. 3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
За змістом п. 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком, крім інших, додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях (при призначенні пенсії згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).
Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 17.03.1999 (а.с.19).
При зверненні за призначенням пенсії позивач надав військовий квиток НОМЕР_2 , виданий 16.02.1988; довідку Київського районного військового комісаріату № 58 від 18.04.2017, якою підтверджено період його військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан з 29.12.1979 по 05.02.1981; довідку № 997 від 18.04.2017 про те, що позивач з 29.12.1979 по 05.02.1981 приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с. 13-16).
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 затверджено перелік держав і періодів бойових дій на їх території. Відповідно до цього переліку на території Афганістану бойові дії тривали з квітня 1978 року по грудень 1989 року.
Отже, з урахуванням викладеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком як військовослужбовець відповідно до ст. 16 Закону №1788-ХІІ та п. 3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, та ним надано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії.
Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.
Законом України № 2262-ХІІ передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується. Грошове забезпечення визначається уповноваженим структурним підрозділом силового відомства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, а з 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Оскільки позивач до 2017 року отримував пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ, показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього Закону.
Тому в 2017 році при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058-IV слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22.12.2015 у справі №21-4071а15 та від 31.03.2015 у справі №21-612а14. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 у справі №565/645/17, від 23.10.2018 у справі №317/4184/16, від 31.05.2019 у справах №344/7053/17 та №263/16495/16-а, від 15.08.2019 у справі №521/9597/17, від 11.09.2019 у справі 363/1493/17 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи та незгоди із судовими рішеннями.
Відповідно до ч. 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук