Справа № 629/3954/19
Суддя: Мицик С. А.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/3954/19
Номер провадження 2-а/629/34/19
07.10.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судового засідання- Заводяній О.Ю., за участю представника позивача- Здєльника С . І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Балабана Сергія Олексійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 200818 від 20.07.2019 року та закрити провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.07.2019 року відносно нього інспектором СРПП Лозівського ВП Балабаном С.О. винесена постанова про визнання його винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., за те, що він 20.07.2019 року о 12 годин 40 хвилин в м. Лозова, по вул. Павлоградська 52, здійснив зупинку транспортного засобу державний номер НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.п 8.4 «в» ПДР України. Однак в то день він здійснив зупинку транспортного засобу на узбіччі у зв`язку з різким погіршенням самопочуття, так як є інвалідом 2 групи з захворюванням опорно -рухомого апарату та сахарний діабет (інсулінова залежність). Оскільки при цьому захворюванні треба систематично приймати ліки - інсулін, при потребі, він зробив вимушену зупинку транспортного засобу, перед знаком «Зупинка заборонена», до якого була відстань близько 15 м, на узбіччі, поблизу аптеки, для купівлі ліків та інсулінового шприца, а також щоб не створювати іншим водіям небезпеки на дорозі, у разі ще більшого погіршення стану. Вимушена зупинка зайняла не більше 5 хвилин, але коли він збирався від`їджати, то йому перегородили шлях для виїзду інспектори патрульним автомобілем, чим перешкоджали руху транспортним засобам, які рухалися по дорозі, завдавши незручності водіям та створивши небезпеку дорожнього руху. Біля його вимушеної зупинки, було припарковано 4 других транспортних засоби. Він пояснив інспектору, що йому стало дуже погано та необхідно терміново прийняти ліки - інсулін, та надав йому документи та посвідчення інваліда 2 групи; при цьому повідомив, що транспортний засіб не його, але нічого не з`ясовуючи, інспектор заповнив постанову про накладання адміністративного стягнення, не роз`яснивши права та обов`язки позивачу, порушуючи вимоги ч. 1 ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, п.2.14.Правил дорожнього руху. Також відповідач проігнорував вимогу закону щодо складання протоколу про порушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відразу склавши постанову про накладання адміністративного стягнення, серія ДП018 № 200818. Інспектор помилково притягнув його до адміністративного стягнення за невиконання вимоги дорожнього знаку 3.34 ПДР та п.п 8.4 ПДР, оскільки відповідно до вимог п.15.14 ПДР діяння водія не можуть бути визнані правопорушенням «...у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити, діяти згідно з вимогам п.9.9-9.11 ПДР», що він і зробив. Зазначив, що при складанні постанови інспектором було порушено вимоги ст.ст. 245, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 284 КУпАП та вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Відповідач виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Постанова серії ДПО № 200818 від 20.07.2019 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, даних з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про відомості щодо належного користувача, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Враховуючи викладене, вважаючи дану постанову незаконною, позивач просив її скасувати, справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -закрити.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначив, що на відео, наданому відповідачем, продемонстрованому в судовому засіданні, не зазначено, на якому пристрої воно було зроблено, та час, зазначений на відео не співпадає з часом, зазначеним в протоколі. Також пояснив, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається, а тому відповідач був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про місце та час судового засідання, відзив на позовну заяву не надав. Долучив до матеріалів справи диск з відеозаписом правопорушення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, в тому числі відеозапис, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень(ч.1 ст. 2 КАС України).
Згідно ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом(ст.7 КУпАП).
Відповідно до ст. 287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.14 «е» ПДР України передбачено, що водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьої і п`ятою ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За змістом ст.18 ч.1 п.1-2 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно постанови серії ДПО18 № 200818 від 20.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором СРПП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області Балабаном С. О., 20.07.2019 року о 12 години 40 хвилин ОСОБА_2 в м. Лозова на вул. Павлоградська, 52, керуючи транспортним засобом GREAT WALL Hover номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинка заборонена, порушивши п.п. 8.4 "в" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень. З копії вказаної постанови вбачається, що рішення про застосування адміністративного стягнення було прийнято на місці зупинки транспортного засобу інспектором, тобто 20.07.2019р. та особу ОСОБА_2 встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 .
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки GREAT WALL Hover номерний знак НОМЕР_1 вбачається, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 .
Позивач має хронічні захворювання, в т.ч. цукровий діабет, є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серія НОМЕР_3 та копією виписки із медичної карти.
Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення(ст. 258 КУпАП).
Відповідно до п.4 розділу І «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.
У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу(ст. 279-1 КУпАП).
Згідно з ч.2-3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В даному випадку єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251,254,283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з`ясовувалися, не враховано те, що позивач вину не визнав та оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно ч.1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 72 ч. 1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст.73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст.77 ч.ч.1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Таким чином, в порушення вимог статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.
З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО № 200818 від 20.07.2019 р. посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 в справі №428/2769/17.
Оскільки відповідачем здійснювалась відеофіксація подій, що відбувалися під час притягнення до відповідальності позивача, тому відповідач мав можливість внести відомості щодо відеозапису у постанову.
Оскаржувана постанова у відповідності до вимог ч.3 ст.283 КУпАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події проступку, а тому відповідачем не надано будь-яких належних та достатніх доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин та правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Позивачем заперечується факт порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч. 1 КУпАП.
В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Отже, виходячи з наведеного, постанова серії ДПО № 200818 від 20.07.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є незаконною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 122, 222, 251, 254, 258, 279-1, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 19,20, 22,72-77, 243,244,246,257-263, 271 КАС України, суд , -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Балабана Сергія Олексійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення-задовольнити.
Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора СРПП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Балабана Сергія Олексійовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 200818 від 20.07.2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11.10.2019 року.

Суддя С.А. Мицик