Справа № 159/1998/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 рокум. КовельСправа № 159/1998/19

Провадження № 2-а/159/75/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (усного) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України Чеченіна Віталія Станіславовича, Управління Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 12.04.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, закладеним до відповідача поліцейського, просить скасувати як незаконну постанову серії АР № 839161 від 01.04.19 р., винесену щодо нього про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова) до штрафу в сумі 510 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що із оскаржуваної постанови вбачається, що він о 15 год. 40 хв. 01.04.19 р. керував автомобілем марки «Рено Преміум», д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), на 24 км а/д М 18, та перевозив негабаритний вантаж, у якого був відсутній оранжевий маячок автономного живлення, чим порушив п. 22.4 ПДР України. Дії відповідача, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови, вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржувана постанова винесена на основі неналежного доказу вчинення ним вказаного вище адмінправопорушення. Оскаржувана постанова винесена всупереч вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, без жодних доказів вчинення ним цього правопорушення. Він дійсно, 01.04.19 р. здійснював рух цим автомобілем по а/д М 18, перевозив вантаж. Покликаючись на положення п. п. 22.4 ПДР України, п. 30.3 ПДР України, п. 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає, що т/з, яким він керував, був укомплектований усім необхідним обладнанням, про що він зазначив під час розгляду справи. Однак відповідачем поліцейським його пояснення до уваги взяті не були, спростовані також не були. Водій не має обов`язку укомплектування негабаритного вантажу оранжевими маячками автономного живлення. Вважає, що його винуватість у вчиненні правопорушення не доведена. Покликаючись на ст. ст. 33, 251, 252 КУпАП, вбачає порушення його прав неправомірними діями відповідача - поліцейського. Просить позов задовольнити.

Ухвала суду від 16.04.19 р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду у спрощеному позовному (усному) провадженні, копія позовної заяви з доданими до неї документами отримана відповідачем поліцейським під розпис 02.05.19 р..

За ухвалою суду від 04.06.19 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП.

24.06.19 р. до суду надійшло пояснення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП у процесуальному статусі третьої особи на позовну заяву, обґрунтоване, з покликанням на п. 22.4 ПДР України тим, що задля припинення правопорушення було винесено постанову серії АР № 880216 від 23.01.19 р. відповідно до вимог закону. Покликаючись на ст. ст. 251, 252, ч. 2 ст. 258, 132 1 КУпАП, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1. 9 ПДР України, ч. 17 постанови КС України від 18.01.01 р. N 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», п. 2.3 Рішенням КС України № 5 рп/2015 від 26.05.15 р., п. 9 Розд. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1 395 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, ч. 2 ст. 33 КУпАП, просить у задоволенні позову відмовити.

За ухвалою суду від 31.07.19 р. до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП. З цього моменту процесуальний статус цієї юридичної особи змінився і вона є стороною у справі.

Копію вказаної вище ухвали суду співвідповідачем отримано під розпис 12.08.19 р..

За станом на 12.09.19 р. відзиву на позовну заяву до суду від жодного з відповідачів не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 01.04.19 р. така була винесена відповідачем - поліцейським на 24 км а/д М 18 за порушення вимог ПДР України. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до пп. «з» п. 30.3 ПДР України, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4), а саме: "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, пунктом 2 яких визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.01 р. N 1 306.
Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення», розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого,:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого,:

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, поліцейським, який діяв від імені відповідача як юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.
У судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, так як у оскаржуваній постанові не наведено та не спростовано доводи позивача. За таких обставин постанова не може бути визнана законною.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Пунктом 24 Постанови Пл. Верховного Суду від 23.12.05 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що рунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем юридичною особою до юридичною особою до суду не надано.

Жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачами не надано.
За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі щодо позивача.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.
Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.
Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є відповідний орган Національної поліції.
Однак позивачем закладено позов до відповідача поліцейського і подано додаткову заяву не про заміну неналежного відповідача поліцейського належним юридичною особою і суб`єктом владних повноважень, а про залучення іншого співвідповідача.
Тому позов до відповідача поліцейського як закладений до неналежного відповідача до задоволення не підлягає у повному обсязі.

Таким чином позовні вимоги позивача задоволенню підлягають частково лише в частині вимог, закладених до співвідповідача - юридичної особи, у чиєму штаті працює поліцейський, який виніс оскаржувану постанову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 132 - 1 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги до відповідача - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії АР № 839161 від 01.04.19 р., винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України Чеченіним Віталієм Станіславовичем як поліцейським про притягнення до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 грн..

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132 - 1 КУпАП закрити.

У задоволенні позовних вимог до відповідача - інспектора взводу № 2 роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України Чеченіна Віталія Станіславовича відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Постанова суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, юридична адреса як суб`єкта владних повноважень: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».

Представник відповідача юридичної особи - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Марченко Артем Олександрович, паспорт серії НОМЕР_3 , юридична адреса місця служби - 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».

Відповідач: інспектор взводу № 2 роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України Чеченін Віталій Станіславович, місце служби - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, юридична адреса як суб`єкта владних повноважень: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 10.10.19 р..