Справа № 826/15110/17
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 16.08.2017 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, прийняте у зв`язку з не підтвердженням факту народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Біла Церква Київської області.

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2016 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 16.08.2017 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, прийняте у зв`язку з не підтвердженням факту народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Біла Церква Київської області.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2016 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 26 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що жодних мотивів, які б розкривали суть порушення процедури розгляду його заяви про оформлення набуття громадянства України відповідачем наведено не було, та відмови у розгляді заяви позивача прийнято також не було.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що останнім під час звернення з заявою про оформлення набуття громадянства України у відповідності до вимог п. 28 Порядку, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 було надано необхідний пакет документів, однак відповідач протиправно прийняв рішення про припинення провадження за заявою позивача.

Відтак, просив апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 29.12.2016 року ОСОБА_1 подано до Дарницького районного відділу ГУ ДМС у м. Києві заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, в зв`язку з народженням його діда - ОСОБА_2 на території України до 24.08.1991 року.

Разом із заявою було подано заяву про зобов`язання припинити громадянство, оригінал та копію паспорту позивача, оригінал та копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , оригінал та копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 (мати позивача), оригінал та копію довідки про укладення шлюбу, експертний висновок, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, оригінал та копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (діда позивача).

У свідоцтві про народження діда та у витязі із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 містяться відомості, що підтверджують народження діда позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Біла Церква Київської області.

Однак, відповідач своїми листами повідомив позивача, що справа за його заявою була припинена у зв`язку з ненаданням належних доказів, що підтверджують народження діда на території України.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб закріплено у Законі України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III).

В силу вимог статті 1 цього Закону, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 3 Закону №2235-III, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Так, у статті 8 Закону №2235-III визначено підстави набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме: особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про громадянство України», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, у тому числі, прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 - 10 статті 6 цього Закону.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, згідно пунктів 1-3 якого для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Пунктом 28 Положення №215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» -«в» пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Згідно з пунктом 89 Розділу IV Порядку № 215 управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 90 Розділу IV Порядку № 215 головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Аналізуючи вказані норми, за результатом розгляду заяви про оформлення громадянства України та поданих документів, Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України та приймає відповідне рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або відмовляє в задоволенні заяви особи із повідомленням причин такої відмови.

Натомість підставою для припинення провадження за заявою особи, яка має намір отримати громадянство України є неусунення недоліків щодо оформлення поданих нею документів.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі № 826/1965/16.

Разом з тим, приймаючи рішення про припинення провадження, відповідачем не поверталися позивачу документи для дооформлення, з огляду на наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до матеріалів справи № 8.1-5/2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_1 , останнім 29.12.2016 подано до відповідача заяву № 5/2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, в якій вказано, що його дід - ОСОБА_2 (народився на території України (а.с. 38-40).

Крім того, до вказаної заяви надано зобов`язання припинити іноземне громадянство, копію паспорта, свідоцтво про народження, в якому вказано, що його батько по національності «Руський», а мати « Єврейка ». Надано свідоцтво про народження матері - ОСОБА_3 , довідку про вступ до шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (мати та батько позивача), довідку про укладення шлюбу № 332, експертний висновок № 056/1220-m, в якому вказується, що не зважаючи на розбіжності у зазначенні імені та по батькові матері позивача в усіх наданих документах, зазначено про одну і ту ж людину (а.с. 41-55).

Також, в особовій справі № 8.1-5/2017 міститься Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя в якому вказано, що ОСОБА_2 народився в м.Біла Церква, Київської області (а.с. 56-57) та відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1, дід позивача - ОСОБА_2 народився в губернії Біла Церква в 1927 році (а.с. 58).

У зв`язку з вказаним зверненням ОСОБА_5 , Головним територіальним управлінням юстиції у м.Києві здійснено запит до Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві щодо підтвердження факту народження ОСОБА_2 у місті Біла Церква, а також факту видачі свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Білоцерківським округом 11.02.1927 року (а.с. 59).

Разом з тим, листом від 10.03.2017 № 315/16.6-09 Головне територіальне управління юстиції у м.Києві Дніпровського районного у м.Києві відділу Державної реєстрації актів цивільного стану на вказаний запит Головного територіального управління юстиції у м.Києві повідомило, що інформація щодо наявності реєстрації народження в м.Біла Церква та факту видачі свідоцтва НОМЕР_1, виданого Білоцерківським округом 11.02.1927 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відсутня (а.с. 60).

У зв`язку з викладеним, Головним управлінням ДМС України в м.Києві листом від 07.04.2017 № 1-16/34-2-17 здійснено аналогічний запит до Державного архіву Київської області, у свою чергу Державний архів Київської області листом від 15.05.2017 № 01-43/693 проінформував, що книга реєстрації актових записів про народження по місту Біла Церква Білоцерківської округи за 1927 рік на зберігання до архіву не передавалась (а.с. 61-62).

Також ДМС України листом №6.4/1850-17 від 09.02.2017 повідомив ГУДМС України у місті Києві про необхідність долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії свідоцтва про народження діда позивача (а.с. 63).

У той же час, у листах від 11.04.2017, від 30.05.2017, від 20.06.2017 та від 25.07.2017, адресованих відповідачем для ОСОБА_1 , не було зазначено про обставину необхідності надання належним чином засвідченої копії свідоцтва його діда, а лише вказано про необхідність його явки на особистий прийом до відділу громадянства ГУ ДМС України в м.Києві, оскільки встановлено, що інформація щодо наявності реєстрації народження та факту видачі свідоцтва про народження діда не підтверджується (а.с. 65-68).

При цьому, у листах від 11.04.2017, від 30.05.2017, від 20.06.2017 та від 25.07.2017 лише проінформовано позивача про надіслання запитів до Державного архіву Київської області та зазначено, що інформація щодо наявності реєстрації народження та факту видачі свідоцтва про народження його діда не підтверджена.

Втім, у матеріалах справи відсутня інформація про підтвердження факту надсилання на адресу позивача таких листів та не надано підтверджень отримання останнім цих листів.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, відтак у суду відсутня можливість переконатись у факті обізнаності позивача про те, що інформація про народження його діда не підтверджувалась.

У подальшому, рішенням про припинення провадження за заявою ОСОБА_6 від 16.08.2017 відповідач припинив розгляд справи та списав документи до архіву (а.с. 64).

Листом від 16.08.2017 № 1-16/5-2017 повідомлено позивача, що провадження за його заявою припинено у зв`язку з не усуненням у визначений законодавством термін (протягом двох місяців) недоліків по справі (а.с. 69).

Разом з тим, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження НОМЕР_1, відповідно до якого засвідчено факт народження ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Б. Церк. Окрузі, у місті Б . Церква (а.с. 58).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав до визнання протиправним та скасування спірного рішення, оскільки при прийнятті рішення про припинення провадження за заявою про оформлення громадянства України відповідач мав повернути документи заявникові для усунення недоліків, для підтвердження інформації щодо факту народження діда позивача, чого ним зроблено не було.

Однак, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2016 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України, судом попередньої інстанції не було враховано наступне.

Зі змісту вказаної вище статті 8 Закону України «Про громадянство України» вбачається, що особа може набути громадянства України за територіальним походженням лише в разі її волевиявлення, яке має бути оформлене шляхом подання цією особою відповідної заяви та необхідних документів.

У свою чергу, Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення таких документів вимогам законодавства України та приймає відповідне рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або відмовляє в задоволенні заяви особи із повідомленням причин такої відмови.

Отже, суб`єктивне право іноземця на набуття громадянства України за територіальним принципом відсутнє, оскільки передбачається можливість реєстрації громадянином України лише в разі виконання особою необхідних умов та за відсутності обставин, що унеможливлюють набуття громадянства України.

Таким чином, рішення про набуття громадянства України носить дискреційний характер.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, в кожному конкретному випадку під час вирішення питання щодо набуття іноземцем громадянства України за територіальним принципом уповноважені суб`єкти владних повноважень, всесторонньо оцінюють особу, яка звернулась з відповідною заявою разом з доданими до неї матеріалами, та, вказують на обставини та документи, що можливо вплинули під час прийняття відповідного рішення стосовно особи.

Відтак, при розгляді питання про набуття іноземцем українського громадянства, суб`єкту владних повноважень необхідно з`ясувати відповідність оформлення поданих документів для встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність такої особи до громадянства України.

У зв`язку з чим адміністративні суди, перевіряють чи суб`єкт владних повноважень за результатами розгляду такої заяви про оформлення особою набуття українського громадянства за територіальним принципом прийняв відповідне рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Отже, у даному випадку прийняття рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України належить виключно до дискреційних повноважень відповідача, тому суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача прийняти таке рішення, відтак слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 грудня 2016 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та за результатами розгляду такої заяви прийняти відповідне рішення згідно вимог чинного законодавства України з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, прийнятому за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання та є підставою для його скасування в частині та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 грудня 2016 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України та у цій частині прийняти нове рішення, наступного змісту.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 грудня 2016 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог чинного законодавства та за результатами розгляду такої заяви прийняти відповідне рішення згідно вимог чинного законодавства України з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.

В іншій частині - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений 09.10.2019 року.