Справа № 400/903/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/903/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року, прийняте у складі суду судді Малих О.В. в місті Миколаїв по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 14.03.2019 року № UA504000/2019/000219/2, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС (далі відповідач, Митниця) про визнання протиправною та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14.03.2019 року № UA504000/2019/000219/2.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14.03.2019 року №UA504000/2019/000219/2.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог ОСОБА_1 повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи митниці, якими остання керувалася при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та застосування резервного методу визначення митної вартості товару. Так, на думку апелянта, суд залишив поза увагою той факт, що серед документів, поданих декларантом разом з митною декларацією, для підтвердження заявленої митної вартості товару, не було виявлено відомостей, які б підтверджували транспортні витрати з розшифровкою маршруту, страхування, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів), транспортні витрати, зазначені особисто одержувачем товару про транспорті витрати, не підтверджені жодним документом (квитанціями, накладними тощо).

Крім того, апелянт, не погоджується з висновками суду першої інстанції що відповідачем поставлена під сумнів не сама ціна договору зазначена у договорі купівлі-продажу від 11.03.2019 року між ОСОБА_1 та офіційним дилером Volkswagen (Німеччина), а решта складових митної вартості, які на думку відповідача міг понести декларант», оскільки, як вбачається з повідомлення направленого декларанту та рішення про коригування митної вартості, митний орган ставив під сумнів саме митну вартість автомобіля взагалі та її складових (в тому числі і ціну договору від якої напряму залежить і митна вартість автомобіля).

Також апелянт зазначає, що під час декларування позивачем не було надано ніяких експертних висновків стосовно технічного стану автомобіля. Ні яких пошкоджень які б могли суттєво вплинути на вартість автомобіля не було. Тому, які саме індивідуальні недоліки» та «особливості» повинен був «взяти до уваги» митний орган не зрозуміло. Митна вартість автомобіля була визначена виходячи з рахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належну оцінку, такому доказу, як довідці про вартість транспортування вантажного автомобілю марки «Volkswagen» від м.Hannover до п/п «Краковець» (Україна) складав 100 Євро, яку позивач надавала під час митного оформлення.

Отже, апелянт зазначає, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадовою особою була використана інформація «Системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNЕТ»», надана ДФС України, яка діє по всій території України. Відповідно до інформації довідника «SuperSchwacke» вартість авто в країні порту з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, у пального та пробігу оцінюваного транспортного засобу, розрахованого відповідно до рекомендації розробника «Системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNЕТ» склала 12 750 євро. Виходячи з вищевказаного, на підставі п. 1 ст. 55 Митного Кодексу України, у зв`язку з виявленням того, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, посадовою особою митного органу було винесено Рішення про коригування митної вартості №UA504000/2019/000219/2 від 14.03.2019 р..

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі інвойсу (договору-фактури) №5719 від 11.03.2019 року ОСОБА_1 придбала у офіційного дилера Volkswagen (Німеччина) бувший у користуванні автомобіль марки VW-PKW марки BA533Z Golf Variant 1.6 TDI BMT Lounge, ідентифікаційний номер/номер кузову WVWZZZAUZGP566025, загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія, за документами виробника 5, тип двигуна дизельний, робочий об`єм двигуна 1598 см3, номер двигуна НОМЕР_1 /В, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, торговельна марка «VOLKSWAGEN», країна виробництва Німеччина, виробник «VOLKSWAGEN AG» (далі автомобіль). Вартість придбаного товару разом з ПДВ 8200 євро (а.с. 8-9).

Уповноваженою особою декларанта (брокером) ФОП ОСОБА_2 подано до Митниці електрону митну декларацію №UA504170/2019/003867 від 14.03.2019 року, якою було задекларовано зазначений автомобіль. В графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 8200 євро, а отже митну вартість транспортного засобу декларантом визначено за основним методом - за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем митному органу було надано рахунок фактура (інвойс) (Commercial invoice) 5719 від 11.03.2019 р., акт на проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) UA209020/2019/14245 від 13.03.2019 року, свідоцтво про реєстрацію т/з EN955650 від 09.12.2015 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 14.03.2019 року, внутрішній договір (контракт) доручення ННТ123129 від 07.03.2019 р., договір про надання послуг митного брокера 12/03-01 від 12.03.2019 р., сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.009.83744-19 від 13.03.2019 р., паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FM022969 від 28.02.2018 р., паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_2 від 29.10.1998 р.

У зв`язку із спрацювання ризику модулем АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками), митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення від 14.03.2019 року про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (транспортні витрати з розшифровкою маршруту, страхування, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів), транспортні витрати, зазначені особисто одержувачем товару про транспорті витрати, не підтверджені жодним документом (квитанціями, накладними тощо).

Листом №б/н від 14.03.2019 року декларантом повідомлено Миколаївську митницю ДФС про неможливість надати додаткові документи, витребувані митним органом.

Відповідачем за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UA504170/2019/003867 від 14.03.2019 року та доданих до неї документів, відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504170/2019/00243 від 14.03.2019 року

За результатами контролю правильності визначення митної вартості автомобіля Миколаївська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 14.03.2019 року №UA504000/2019/000219/2, яким визначила митну вартість задекларованого позивачем транспортного засобу за допомогою резервного методу на підставі інформації, зазначеній у довіднику «SuperSchwacke» компанії Eurotax 12 750 євро та транспортних витрат у розмірі 100 євро, відповідно до довідки про транспортні витрати, наданої ОСОБА_1 (а.с. 12-13).

В рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, як підставу коригування митної вартості зазначено: метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку з тим, подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів). Відсутні документи у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, використані декларантом відомості не підтверджено документально, надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується. У зв`язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МКУ, метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовується. У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 МКУ, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ), відомості з довідники «SuperSchwacke» код 10021035, довідки щодо транспортих витрат на перевезення, МД №UА401010/2019/14614 від 22.02.2019 р. Перелік додаткових документів, передбачених ст. 53 МКУ витребуваних митницею: - 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь орендодавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (страхування, транспортних витрат з розшифровкою маршруту, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода); 4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення. Відповідно до листа від 14.03.19 декларант не має можливості надати додаткові документи. У відповідності зі ст. 57 МКУ проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. 64 МКУ.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про корегування митної вартості товарів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи містили всі необхідні відомості щодо вартості задекларованого товару, в той час, як відповідачем не було надано переконливих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000219/2 від 14.03.2019 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Вказана обставина є обов`язковою для одержання додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегією суддів встановлено, що в інвойсі (договорі-фактури) №5719 від 11.03.2019 року зазначено вартість транспортного засобу, марки «Volksvagen», модель BA533Z Golf Variant 1.6 TDI BMT Lounge, календарний рік виготовлення 2015, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см. куб., 8200 євро та продавця Volksvagen (Gessner & Jacobi GmbH & Co.KG Falkenstrabe 16-18 30449 Hannover).

При цьому, як вбачається з наданої ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції заяви, позивач вказує, що сплата за автомобіль марки «Volksvagen», модель BA533Z Golf Variant 1.6 TDI BMT Lounge, календарний рік виготовлення 2015, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см. куб., відбувалась готівкою. Вказані твердження позивача підтверджуються наявним в матеріалах справи замовленням №0176461A0U, яким підтверджується, що оплата товару здійснювалась на умовах сплати готівкою суми у розмірі 8200,00 євро.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість транспортного засобу за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № 5719 від 11.03.2019 року. Подані декларантом позивача до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 Митного кодексу України (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, визначений ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми в їх системному зв`язку, колегія суддів виходить з того, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

У справі встановлено, що підставою для винесення картки відмови в прийнятті митної декларації UA504170/2019/00243 та рішення про коригування митної вартості №UA504000/2019/000219/2 від 14.03.2019 року став сумнів митного органу в правильності заявленої представником позивача митної вартості транспортного засобу VOLKSWAGEN Golf, номер кузова WVWZZZAUZGP566025. Так, позивачем заявлено до митного оформлення ціну покупки вказаного автомобіля в розмірі 8200 Євро, однак відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації наявної в митного органу, визначено митну вартість товару на рівні 12 750 євро Євро.

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Відповідач, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду рішення суду, не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували зміст інвойсу №5719 від 11.03.2019 року.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі №809/1884/16, положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Колегія суддів враховує, що згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000219/2 від 14.03.2019 року, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). При цьому, зазначено, що джерелом числового значення митної вартості став довідник «SuperSchwacke».

Тобто, митна вартість транспортного засобу, марки «Volksvagen», модель BA533Z Golf Variant 1.6 TDI BMT Lounge, календарний рік виготовлення 2015, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_3 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1598 см. куб., порівнювалась з ідентичними автомобілями. В той же час, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000219/2 від 14.03.2019 року, другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), що суперечить вищевказаним обставинам.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. азом з тим, колегія суддів зазначає, що у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження не здійснювалася, відтак відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного розрахунку митної вартості, без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок ушкоджень автомобіля та необхідності проведення його відновлювального ремонту, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на інформацію, отриману з програмного комплексу SCHWACKE (витяг від 14.03.2018 року, який є в матеріалах справи), оскільки придбаний ОСОБА_1 автомобіль був у користуванні, отже, достовірну та актуальну інформацію про його технічний стан можливо встановити лише за наслідками відповідної експертизи, однак, як встановлено судом, така експертиза не проводилась, а тому відсутні підстави вважати, що вказана у витязі з Інтернет-ресурсу SchwackeNet інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлені Верховним Судом у справі № 1140/3242/18.

Також колегія суддів наголошує, що вказана інформація з ресурсу SchwackeNet сформована на іноземній мові (німецькій) і перекладу на українську мову цього витягу відповідач не здійснив, в зв`язку з чим, на думку колегії суддів, цей документ не можна вважати належним і допустимим доказом в розумінні ст. ст. 74, 75 КАС України.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, врахувавши всі встановлені обставини та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною інвойсу (договору-фактури) № 5719 від 11.03.2019 року.

В свою чергу, митним органом не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною інвойсу (договору-фактури) № 5719 від 11.03.2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

При цьому, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України за резервним методом лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом додаткових документів, колегія суддів вважає безпідставним.

Апелянт в якості підстав для неможливості застосування методу за ціною договору посилається на те, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (транспортні витрати, зазначені особисто одержувачем товару в калькуляції про транспортні витрати, не підтверджені жодним документом (квитанціями, накладними тощо), декларантом не надано в повному обсязі витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно звернуто увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України відсутність складових митної вартості, можуть бути лише тоді підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості, коли їх обов`язковість прямо передбачена.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Щодо доводу апелянта, який стосується витрат на транспортування, то колегія суддів зазначає, що товар придбаний позивачем є автомобілем, який сам по собі є самохідним транспортним засобом. Відповідно до поданих на митне оформлення документів вбачається, що автомобіль прибув на митницю 13.03.2019 року до Львівської Митниці ДФС та 14.03.2019 року до Миколаївської митниці ДФС. Будь-які докази та відмітки про перевезення транспортного засобу у матеріалах справи відсутні. З урахуванням того, що декларант є фізичною особою, а придбаний автомобіль є товаром побутового споживання, самостійний проїзд зазначеного автомобіля до митного кордону України, жодним чином не може вважатися його транспортуванням, оскільки саме таке використання автомобіля цілком відповідає його споживчому призначенню. Витрати на самостійний проїзд автомобіля у такому випадку до митного кордону, є побутовими витратами особи, яка придбала такий автомобіль, а не витратами на транспортування у розумінні п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 14.03.2019 року № UA504000/2019/000219/2 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена на протязі тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко