Справа № 742/1545/16-а
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/1545/16-а Суддя (судді) першої інстанції: Ільченко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання судового рішення по справі №742/1545/16-а, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив визнати неправомірними рішення та дії відповідача, спрямовані на невиконання постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, зокрема, в частині обмеження максимального розміру пенсії з 01 липня 2019 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року по справі № 742/1545/16-а.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відновити із 01 липня 2019 року виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Пропрокуратуру» на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року по справі № 742/1545/16-а.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично відмовився виконувати рішення суду, що набрало законної сили, ігноруючи його та не маючи на це жодних поважних причин.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу.

При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що він привів пенсійну справу позивача у відповідність до норм законодавства, а саме щодо обмеження розміру пенсії, який не повинен перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, 20 травня 2016 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому позивач просив: визнати протиправними дії Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку його пенсії за вислугу років; зобов`язати Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону №2663-111 від 12 липня 2001 року), що діяла станом на 2009 рік з розрахунку 86% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10 травня 2016 року №18-678зп про заробітну плату, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити недоотриману частину виплат за минулий час з урахуванням проведених виплат.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, визнано дії протиправними та зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 86 % від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10 травня 2016 року за №18-687зн, починаючи від 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснити недоотриману частину виплат за минулий час з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року відмовлено об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2016 року та апеляційну скаргу повернуто апелянту.

06 вересня 2016 року позивачу було видано виконавчий лист №2-а/742/89/16 на виконання вказаної постанови, а вже постановою заступника начальника Прилуцького МРВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Чайкою В.П. від 30 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Листом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №18 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Чернгівській області від 26 вересня 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що його пенсійна справа переглянута та приведена у відповідність до Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тому з 01 липня 2019 року виплата йому пенсії буде здійснюватися у розмірі 15640,00 грн. Також відповідач просив позивача перерахувати на рахунок ГУ ПФУ в Чернігівській області суму переплати пенсії з 01 січня 2016 року по 31 травня 2019 року розміром 174 295,95 грн.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання неправомірними рішення, дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2-3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Як зазначалося вище, постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 86 відсотків від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10 травня 2016 року за №18-687зн, починаючи від 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснити недоотриману частину виплат за минулий час з урахуванням проведених виплат.

Між тим, відповідно до протоколу начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №18 від 26 червня 2019 року пенсійну справу ОСОБА_1 було переглянуто та приведено у відповідність до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а саме обраховано з обмеженням її максимального розміру, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, в обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що безпідставним є посилання на резолютивну частину рішення щодо «зобов`язання Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 86 відсотків заробітної плати без обмеження її максимального розміру», оскільки суд посилається на відсоткову суму заробітку без обмеження її максимального розміру. Також в резолютивній частині рішення суду перед сполученням «без обмеження її максимального розміру» слово «пенсія» не міститься. Отже, суд спонукав відповідача до перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру заробітної плати, а не пенсії.

Колегія суддів вважає, що апелянтом неправильно розтлумачено зміст судового рішення та допущено перекручення відомостей, наведених в ньому та підміну понять. При цьому зазначає, що при виникнення труднощів при виконанні рішення суду відповідач мав право скористатися механізмами, передбаченими КАС України для таких випадків, зокрема, звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення, про встановлення способу виконання рішення тощо.

Таким чином, відповідач всупереч вимогам постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року виконав її не повністю, перерахунок пенсії ОСОБА_1 не зроблений згідно даних, вказаних у довідці Генеральної прокуратури України від 10 травня 2016 року за №18-687зн.

Колегія суддів вважає, що безпідставне проведення перерахунку пенсії після того, як рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, відповідач ставить під сумнів усю систему правосуддя, проявляє неповагу до суду, штучно вчиняє певні дії для того, щоб не виконувати рішення суду. Тобто, після того, як рішення суду набрало законної сили, відповідач вчиняє дії, які і були безпосереднім предметом оскарження при судовому розгляді справи.

Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем всупереч вимог Конституції України рішення суду, що суперечить вимогам статті 6 Конституції України щодо здійснення державної влади в Україні на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

За таких обставин, з метою ефективного судового захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також слід зазначити, що з аналізу матеріалів справи, зокрема, заяви позивача та апеляційної скарги відповідача, судом не встановлено наявність поважних причин для невиконання рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

А тому вірним є оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку