Справа № 826/8827/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8827/17 Суддя першої інстанції: Качур І.А. (головуючий)
судді: Амельохін В.В., Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Файдюка В.В.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України, треті особи: Державна екологічна інспекція України, Держпродспоживслужба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулась Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України, треті особи: Державна екологічна інспекція України, Держпродспоживслужба України, в якому просить суд :

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України щодо організації та здійснення контролю за використанням пестицидів та попередження забруднення довкілля та погіршення стану здоров`я людей протиправною;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України, Міністерство охорони здоров`я України, Міністерство аграрної політики України, Міністерство екології та природних ресурсів України організувати здійснення контролю за використанням пестицидів для попередження забруднення довкілля та погіршення стану здоров`я людей.

В обґрунтування адміністративного позову зазначив, що центральними органами влади належним чином не здійснюється контроль та нагляд за діяльністю щодо використання пестицидів та агрохімікатів в Україні. Неконтрольоване використання пестицидів та агрохімікатів негативно впливає на стан довкілля та здоров`я населення. Порушується гарантоване в Україні право на екологічну безпеку, відповідачі не можуть гарантувати громадянам безпечні для життя та здоров`я умови проживання. Верховенство права у сфері охорони довкілля не забезпечене так саме як не гарантовано виконання міжнародних договорів у цій сфері. Порушуються як права людини, так і права та інтереси громадських організацій, які створювалися саме з метою здійснення контролю за дотриманням належного стану довкілля, дотримання верховенства права у сфері охорони довкілля та забезпечення сталого розвитку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 09.07.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини у справі, а саме: невірно визначено компетенцію та повноваження Кабінету Міністрів України, оскільки Уряд не лише приймає постанови, а й аналізує стан їхнього виконання з метою дотримання однозначного переконання, що завдяки цим постановам досягається суспільне благо гарантоване Конституцією України та полягає у гарантуванні усім безпечного для життя та здоров`я довкілля, а також контролю Міністерства щодо належного виконання покладених на них завдань.

Щодо Мінприроди судом також невірно встановлено, що єдиною підставою для звільнення останнього від відповідальності за незадовільний стан в Україні використання пестицидів та агрохімікатів - це розроблення проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час зберігання та застосування пестицидів та агрохімікатів», який проходить процедуру погодження (відповідно до §37 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 18.07.2007), зокрема, 17.02.2017 р., погоджений із зауваженнями Мінагрополітики (лист від 17.10.2017 р. № 37-13-10/23091).

Апелянт зазначає, що свідченням неспроможності здійснення реального контролю за використанням пестицидів та агрохімікатів є неприйняття нових методик вимірювання їх залишків. Останні були прийняті ще у 2015 році. Отже, на думку апелянта, суд безпідставно встановив бездіяльність відповідачів.

Міністерством аграрної політики та продовольства України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Обґрунтовуючи свої заперечення на апеляційну скаргу зазначає, що вчинення певних дій відповідачами щодо організації та здійснення державного контролю за використанням пестицидів є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України, оскільки їх вчиненню передують етапи, які створюють можливість законно вчиняти певні дії. Тобто є необґрунтованим твердження апелянта стосовно неналежного законодавчого контролю за використанням пестицидів. Вважає, що держава створює належні умови для гарантування екологічної безпеки під час використання пестицидів та відповідальність за їх неналежне використання.

Також зазначає, що у разі невиконання чи неналежного виконання окремим суб`єктом владних повноважень покладених на нього функцій та обов`язків, позивач вправі оскаржити такі дії в установленому порядку.

Державною екологічною інспекцією України подано пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує в повному обсязі.

Міністерством охорони здоров`я України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що у спірних правовідносинах МОЗ діяло в межах та у спосіб, визначені Конституцією України та законами, а позовні вимоги в частині МОЗ є безпідставними та необґрунтованими.

Міністерством аграрної політики та продовольства України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що в даних правовідносинах відсутня протиправна бездіяльність органів державної влади, оскільки вони вчиняють всі можливі та необхідні дії для належного забезпечення екологічної безпеки в Україні.

Кабінетом Міністрів України, Міністерством екології та природних ресурсів України, Держпродспоживслужбою України відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що після проведення адміністративної реформи та реорганізації державних органів санітарно-епідеміологічного нагляду функції контрольних органів від`єднанні від функції органів, які мають право здійснювати лабораторні дослідження. Всі перевірки Державної екологічної інспекції зводяться до формального дотримання законодавства, а саме: наявності чи відсутності дозвільних документів, що жодним чином не впливає на стан довкілля, не попереджає та не виявляє забруднення води, ґрунту та повітря пестицидами.

Свідченням цього є акти перевірки ТзОВ «Акріс-Агро» Рівненською обласною ДЕІ у 2015, 2016 роках. Перевірки виявляють процедурні порушення та не бачать мертвих бджіл, згорілих дерев та кущів, а також не фіксують звернення за медичною допомогою мешканців навколишніх сіл.

Впродовж 2016-2017 року ЕПЛ зверталась із зверненнями щодо вирішення питання із запровадження дієвого контролю та нагляду за пестицидами у всі можливі органи - до Президента України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Комітету з екополітики ВРУ, у Національну Поліцію департамент з питань техногенної та екологічної безпеки, Служби безпеки України - проте питання досі не вирішено.

На засіданні Ради ООН з прав людини 7 березня 2017 року експерти закликали до міжнародного врегулювання поводження з небезпечними пестицидами. Пестициди є причиною смерті 200 тисяч осіб щорічно.

Кожен громадянин України може зазнати негативного впливу від пестицидів, оскільки останні здатні мігрувати на тисячі кілометрів та непомітні в овочах, зелені, фруктах, повітрі, ґрунтах та воді.

Відтак, позивач вважає, що державою, в особі її центральних органів виконавчої влади, не забезпечено контроль за використанням пестицидів на державному рівні, а тому звернувся до суду за захистом законних прав та інтересів громадян України від негативного впливу пестицидів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із відсутності протиправної бездіяльності органів державної влади, оскільки останні вчиняють всі можливі та необхідні дії для належного забезпечення екологічної безпеки в Україні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 113 Конституції України, якій кореспондує частина перша статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Відповідно до частини першої статті 113 та статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, здійснює внутрішню політику держави, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.

Стаття 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачає, що 40 основних повноважень Кабінету Міністрів України, серед іншого, відноситься забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; проводить фінансову, Цінову, інвестиційну та податкову політику; політику у сфері праці та зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного соціального і культурного розвитку України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пестициди і агрохімікати» від 02.03.1995 № 86/95-ВР (надалі - Закон № 86/95-ВР) державна політика у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами, реалізується Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну аграрну політику, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, та іншими органами виконавчої влади відповідно до їх компетенції.

Так, на виконання вимог Закону № 86/95-ВР, який регулює правові відносини, пов`язані з державною реєстрацією, виробництвом, закупівлею, транспортуванням, зберіганням, торгівлею та безпечним для здоров`я людини і навколишнього природного середовища застосуванням пестицидів і агрохімікатів, визначає права і обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян, а також повноваження органів виконавчої влади і посадових осіб у цій сфері, Кабінетом Міністрів України були прийняті наступні нормативні акти:

- відповідно до статті 4 "Вимоги до пестицидів і агрохімікатів", яка встановлює, що ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень, у науково обґрунтованих обсягах здійснюється відповідно до планів державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу - за дозволом, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, - видано Постанову від 04.03.1996 №288 «Про затвердження Порядку надання дозволу на ввезення незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для проведення державних випробувань та наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу»;

- відповідно до частині другої статті 5 "Організація державних випробувань пестицидів і агрохімікатів", яка встановлює, що державні випробування пестицидів і агрохімікатів проводяться на підприємствах, в установах і організаціях за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, частині другої статті 7 "Державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів", яка встановлює, що державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього Природного середовища, на платній основі в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, на підставі позитивних результатів випробувань та матеріалів досліджень, частині восьмої статті 7, яка встановлює, що перелік пестицидів і агрохімікатів, дозволених для використання, регламенти їх застосування та щорічні доповнення до нього ведуться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, видано Постанову від 04.03.1996 № 295 «Про затвердження Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні»;

- відповідно до частини третьої та четвертої статті 8 "Державні випробування та державна реєстрація технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів", яка встановлює, що державні випробування і реєстрація технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів проводяться уповноваженим органом та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, - видано Постанову від 29.04.1996 № 479 "Про затвердження Порядку проведення державних випробувань та державної реєстрації технічних засобів застосування пестицидів і агрохімікатів";

- відповідно до частини другої статті 11 "Загальні вимоги до транспортування, зберігання, застосування, утилізації, знищення та знешкодження пестицидів і агрохімікатів та торгівлі ними", яка встановлює, що особи, діяльність яких пов`язана з транспортуванням, зберіганням, застосуванням пестицидів і агрохімікатів та торгівлею ними, повинні мати допуск (посвідчення) на право роботи із зазначеними пестицидами і агрохімікатами, - винесено Постанову від 18.09.1995 М 746 "Про затвердження Порядку одержання допуску (посвідчення) на право роботи, пов`язаної з транспортуванням, зберіганням, застосуванням та торгівлею пестицидами і агрохімікатами";

- відповідно до частини другої статті 14 "Державний облік пестицидів та агрохімікатів", яка встановлює, що порядок державного обліку наявності та використання пестицидів і агрохімікатів, обсяги інформації та органи, яким така інформація подається, визначаються Кабінетом Міністрів України, - винесено Постанову від 02.11.1995 №881 "Про затвердження Порядку державного обліку наявності та використання пестицидів і агрохімікатів";

- відповідно до статті 15 "Вилучення, утилізація, знищення та знешкодження непридатних або заборонених до використання пестицидів", яка встановлює, що непридатні або заборонені до використання пестициди і агрохімікати, пакування від них підлягають вилученню, утилізації, знищенню та знешкодженню в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, - винесено Постанову від 27.03.1996 №354 "Про затвердження Порядку вилучення, утилізації, знищення та знешкодження непридатних або заборонених до використання пестицидів і агрохімікатів та тари від них".

Відтак судом першої інстанції встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції здійснив всі необхідні дії щодо правового регулювання використання пестицидів і агрохімікатів в Україні та розробив механізм контролю за таким використанням. За таких обставин, спростовуються твердження позивача про бездіяльність Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, повноваження, компетенція, функції Міністерства охорони здоров`я України визначені Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267.

Згідно пункту 1 Положення МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, а також забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До основних завдань МОЗ, визначених пунктом 3 Положення відноситься, зокрема, забезпечення формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення МОЗ затверджує, зокрема, державні санітарні норми і правила, санітарно-епідеміологічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти; регламенти використання небезпечних факторів, рівень їх гранично допустимої концентрації та орієнтовно безпечні рівні хімічних і біологічних факторів у предметах та виробах, воді, повітрі, ґрунті.

При цьому, статтею 1 б5 Закону № 86/95-ВР до компетенції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами, належить:

встановлення санітарно-гігієнічних вимог до транспортування, зберігання та застосування пестицидів і агрохімікатів;

затвердження гігієнічних нормативів і регламентів безпечного застосування пестицидів і агрохімікатів.

Так, на виконання визначених законодавством повноважень, МОЗ прийнято наступні нормативні документи:

наказ МОЗ від 02.02.2016 № 55 "Про затвердження Гігієнічних нормативів і регламентів безпечного застосування пестицидів і агрохімікатів";

наказ МОЗ від 13.05.2013 № 368 "Про затвердження Державних гігієнічних правил і норм "Регламент максимальних рівнів окремих забруднюючих речовин у харчових продуктах";

наказ МОЗ від 06.08.2013 № 695 "Про затвердження Параметрів безпечності м`яса птиці";

наказ МОЗ від 06.08.2013 № 698 "Про затвердження Гігієнічних вимог до продуктів дитячого харчування, параметрів безпечності та окремих показників їх якості";

наказ МОЗ від 19.12.2013 № 1114 "Про затвердження Гігієнічних вимог до дієтичних добавок";

наказ МОЗ від 29.12.2012 № 1140 "Про затвердження Державних санітарних норм та правил "Медичні вимоги до якості та безпечності харчових продуктів та продовольчої сировини";

наказ МОЗ від 19.07.2012 № 548 "Про затвердження Мікробіологічних критеріїв для встановлення показників безпечності харчових продуктів";

наказ МОЗ від 03.05.2006 № 256 "Про затвердження Державних гігієнічних нормативів "Допустимі рівні вмісту радіонуклідів 137 Сs та 90 Sr у продуктах харчування та питній воді";

ДСанПіН 8.8.1.2.3.4-000-2001 "Допустимі дози, концентрації, кількості та рівні вмісту пестицидів у сільськогосподарській сировині, харчових продуктах, повітрі робочої зони, атмосферному повітрі, воді, водоймищ, фунті", затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України 20.09.2001 № 137№

ГН 4.4.8.071-2001 "Тимчасові гігієнічні нормативи вмісту контамінантів хімічної і біологічної природи у біологічно активних добавках";

наказ МОЗ від 23.07.1996 № 222 "Про затвердження Санітарних правил і норм по застосуванню харчових добавок".

Разом з цим, згідно статті 162 Закону № 86/95-ВР здійснення державного контролю за вмістом залишкових кількостей пестицидів, агрохімікатів та важких металів у поверхневих водах, призначених для сільськогосподарських потреб, ґрунті на землях сільськогосподарського призначення, кормах, а також у сільськогосподарській продукції та сировині покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну аграрну політику, у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами.

Статтею 163 Закону № 86/95-ВР визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами, належить здійснення державного нагляду за додержанням підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та громадянами державних санітарних норм і правил, гігієнічних нормативів і регламентів безпечного виробництва, транспортування, зберігання, застосування пестицидів і агрохімікатів, за вмістом залишкової кількості пестицидів і агрохімікатів у харчових продуктах та продовольчій сировині, у тому числі імпортованих, лікарських травах, водних об`єктах, воді, що використовується для господарсько-питного постачання, купання, спортивних занять, організованого відпочинку та з лікувальною метою, лікувальних грязях, ґрунтах, на землях населених пунктів, оздоровчого та рекреаційного призначення, у повітрі робочої зони.

У відповідності до статті 167 Закону № 86/95-ВР до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами, належить здійснення державного нагляду (контролю) за поводженням з пестицидами і агрохімікатами.

Отже, питання здійснення контролю за використанням пестицидів не відноситься до компетенції МОЗ.

Разом з цим, відповідно до статей 6 та 7 Закону № 86/95-ВР, виробництво, реалізація, застосування пестицидів та агрохімікатів можливе лише після проведення їх державних випробувань та державної реєстрації.

Згідно з Порядком проведення державних випробовувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1996 року № 295 передбачено обов`язкове проведення державних випробувань пестицидів і агрохімікатів вітчизняного та іноземного виробництва з метою біологічної, токсиколого-гігієнічної та екологічної оцінки і розроблення регламентів їх застосування.

Законом № 86/95-ВР встановлена заборона ввезення на митну територію України, виробництво, реалізація, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації. Державній реєстрації підлягають препаративні форми пестицидів і агрохімікатів шляхом їх занесення до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів відповідно до Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1996 р. № 295.

Також, Законом № 86/95-ВР встановлено, зокрема, форми пестицидів та агрохімікатів, що підлягають реєстрації (стаття 7), загальні вимоги до транспортування, зберігання, застосування, утилізації, знищення та знешкодження пестицидів і агрохімікатів та торгівлі ними (стаття 11), відповідальність за порушення законодавства про пестициди і агрохімікати (стаття 20).

Державні санітарні правила "Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві" (ДСП 8.8.1.2.001-98) встановлюють санітарні правила встановлюють вимоги до виконання організаційних, санітарно-гігієнічних та технологічних заходів, які спрямовані на забезпечення оптимальних умов життєдіяльності людини, пов`язаної з транспортуванням, зберіганням та застосуванням пестицидів у народному господарстві.

Також, Міністерством екології та природних ресурсів України розроблено проект постанови «Про затвердження Порядку і правил проведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно довкіллю або здоров`ю людей під час зберігання та застосування пестицидів та агрохімікатів», який проходить процедуру погодження (відповідно до § 37 Регламенту Кабінету Міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 18.07.2007), зокрема, 17.20.2017 погоджений із зауваженнями Мінагрополітики (лист від 17.10.2017 № 37-13-10/23091).

Судом також встановлено, що позивачем до матеріалів справи додано Інформацію Державної екологічної інспекції України від 04.04.2017 № 312-10-19 щодо можливостей визначення пестицидів у об`єктах довкілля; інформацію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 18.04.2017 № 601 щодо стану дотримання підприємствами санітарних норм і правил при застосуванні пестицидів та агрохімікатів тощо.

Однак, зазначені документи жодним чином не встановлюють бездіяльність органів центральної влади при забезпеченні формування державної політики у сфері охорони навколишнього середовища, а лише містять статистичну узагальнюючу інформацію.

Разом з цим, здійснення окремими суб`єктами господарювання господарської діяльності з порушенням норм чинного законодавства із застосуванням пестицидів та агрохімікатів свідчить не про відсутність належного законодавства у даній сфері, а невиконання або неналежне його виконання, за яке передбачена цивільна, дисциплінарна, адміністративна або кримінальна відповідальність.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даних правовідносинах, відсутня протиправна бездіяльність органів державної влади, оскільки останні вчиняють всі можливі та необхідні дії, для належного забезпечення екологічної безпеки в Україні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний) розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Колегія суддів зауважує, що позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання протиправної бездіяльності відповідачів, не надає жодного обґрунтування, які саме дії повинні були вчинити відповідачі, чи які нормативно-правові акти прийняти та/або, які зміни внести до них з метою запобігання екологічній кризі в Україні.

На думку судової колегії екологічна безпека є проблемою міжнародного значення, яка торкнулася всього світу, а тому для її вирішення мають вчинені конкретні кроки та надані конкретні пропозиції щодо виду, якості та кількості використання пестицидів в сільському господарстві, їх безпечності для здоров`я.

Позивач вказує на те, що з 2015 року відповідачами не приймалося нових нормативно-правових актів щодо безпечності застосування пестицидів та агрохімікатів. Проте, позивач не зазначає в чому, на його думку, нормативно-правові акти в частині їх застосування не відповідають міжнародним стандартам чи стану екологічної безпеки на сьогоднішній день, якої послідовності дій не дотримано відповідачами, що дало б суду підстави дійти висновку про їх протиправну бездіяльність.

Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, фактично позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю Державної екологічної інспекції у Рівненській області, яка фактично відмовилася проводити перевірку щодо обробки землі пестицидами ТОВ «Акріс Агро», посилаючись на відсутність у неї таких повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 288, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-право-Людина» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

В.В. Файдюк