Справа № 725/4978/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4978/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, повний текст рішення складено 05.09.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У вересні 2019 року представник Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом, у якому просив продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані вказані зі слів), з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців, починаючи з 04 вересня 2019 року.

2. У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2019 року відповідача примусово видворено за межі території України до Республіки Бангладеш та затримано його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні, на термін шість місяців, починаючи з 16:00год. 16 березня 2019 року.

3. За час перебування відповідача у пункті тимчасового тримання, позивачем було вжито ряд заходів, щодо встановлення його особи та виготовлення йому документу на повернення до країни походження Народної Республіки Бангладеш.

4. Позивач неодноразово звертався до Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш в Україні, зокрема в м.Києві, а також до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Посольства України в Республіці Польща. Проте відповіді на запити до Чернівецького прикордонного загону не надходили. При цьому вказував на те, що Почесне консульство Народної Республіки Бангладеш у м.Києві здійснює виключно представницькі функції.

5. Оскільки строк тримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 ОСОБА_3 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні закінчується, просив продовжити строк затримання вказаного іноземця з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2019 року позов задоволено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Скаржник, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

8. Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з боку відповідача здійснено співпрацю під час процедури його ідентифікації, однак позивачем не у повній мірі реалізовано свої повноваження щодо ідентифікації відповідача та порушено процедуру звернення до суду з позовом про продовження строку затримання поміщеного до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Висновки, до яких дійшов суд першої інстанції не відповідають обставинам справи і відповідача незаконно утримують у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

9. Зазначив, що позивач жодних дій х ідентифікації відповідача та повернення його до країни його громадянської належності не вчинював протягом шести місяців і лише незадовго до закінчення строку тримання відповідача, визначеного рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.03.2019, створив видимість своєї активності та виконання покладених на позивача обов`язків.

10. Вказує, що відповідачу не дали можливості звернутись за правової допомогою, чим грубо порушено його процесуальні права, передбачені законодавством, зокрема, Конституцією України та КАС України. Відповідачу всупереч положень ч. 2 ст. 269 КАС України не було надано копій позовної заяви та доданих до неї документів для ознайомлення.

11. Зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що належний документ на підтвердження повноважень представника позивача на підписання позовної заяви у матеріалах справи відсутній, оскільки не засвідчений у встановленому законом порядку.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

12. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 березня 2019 року громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 примусово видворено за межі території України до Республіки Бангладеш та затримано його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні, на термін шість місяців, починаючи з 16:00год. 16 березня 2019 року. При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що законні підстави перебування відповідача на території України відсутні.

13. Відповідач ОСОБА_1 на даний час перебуває у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні. Жодних документів, на підставі яких можна було б ідентифікувати особу відповідача немає.

14. З метою виконання рішення суду позивач звертався до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України (а.с.11-13).

15. Згідно з листом радника Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш у м.Києві вказане Консульство не наділене повноваженнями здійснювати заходи щодо ідентифікації громадян Бангладеш та видачі їй документів для повернення до країни походження, а здійснює виключно представницькі функції (а.с.18).

16. У зв`язку із цим, Міністерство закордонних справ України надіслало звернення Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Посольства України в Республіці Польща щодо ідентифікації та документування громадян Народної Республіки Бангладеш, шляхом звернення до Посольства Бангладешу в Республіці Польща. Додатком до вказаного листа було надано скановані пальці громадян (а.с.16).

17. Також, із матеріалів справи вбачається, що уповноваженими державними органами України належним чином було відредаговано на відсутність співпраці з боку дипломатичних і консульських установ Бангладеш. Більше того, МЗС України зверталося до Посольства України в Індії щодо передачі до Посольства Бангладеш в м.Нью-Делі матеріалів щодо ідентифікації 69 бангладешських громадян (а.с.14-15).

18. Однак жодної відповіді до Чернівецького прикордонного загону не надходило.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

19. Скаржник вважає, що з боку відповідача здійснено співпрацю під час процедури його ідентифікації, однак позивачем не у повній мірі реалізовано свої повноваження щодо ідентифікації відповідача та порушено процедуру звернення до суду з позовом про продовження строку затримання поміщеного до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Висновки, до яких дійшов суд першої інстанції не відповідають обставинам справи і відповідача незаконно утримують у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

20. Позивач вказав, що оскільки строк тримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 ОСОБА_3 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні закінчується, то необхідно продовжити строк затримання вказаного іноземця з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

23. Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

24. Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

25. Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

26. Частиною 11 статті 289 КАС України, встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

27. Відповідно до ч.12 ст.289 КАС України, про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

28. Згідно ч.13 ст.289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

29. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

30. Зазначені положення кореспондуються із приписами Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

31. Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

32. Матеріалами справи підтверджується, що з метою виконання рішення суду позивач звертався до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України.

33. Згідно з листом радника Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш у м.Києві вказане Консульство не наділене повноваженнями здійснювати заходи щодо ідентифікації громадян Бангладеш та видачі їй документів для повернення до країни походження, а здійснює виключно представницькі функції.

34. У зв`язку із цим, Міністерство закордонних справ України надіслало звернення Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Посольства України в Республіці Польща щодо ідентифікації та документування громадян Народної Республіки Бангладеш, шляхом звернення до Посольства Бангладешу в Республіці Польща. Додатком до вказаного листа було надано скановані пальці громадян.

35. Також, із матеріалів справи вбачається, що уповноваженими державними органами України належним чином було відредаговано на відсутність співпраці з боку дипломатичних і консульських установ Бангладеш. Більше того, МЗС України зверталося до Посольства України в Індії щодо передачі до Посольства Бангладеш в м.Нью-Делі матеріалів щодо ідентифікації 69 бангладешських громадян .

36. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується вжиття позивачем сукупності послідовних та регулярних дій, спрямованих на ідентифікацію іноземця, зокрема шляхом скерування до компетентних органів країни походження відповідача запитів.

37. Однак на час звернення до суду на відповідні запити позивачем не отримано інформації з країни громадянської належності іноземця чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

38. При цьому, судом встановлено, що відповідач із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до уповноваженого органу не звертався. ОСОБА_4 , у яких би відповідач міг проживати до моменту ідентифікації його особи та виготовлення документів, на території України немає.

39. Таким чином, оскільки позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та відповідач не співпрацює із позивачем для забезпечення його ідентифікації, тому з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його примусове видворення у строк затримання, встановлений рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.03.2019 у справі №725/1520/19, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

40. Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що прикордонними органами не вжито належних заходів щодо проведення ідентифікації відповідача, оскільки здійснення позивачем заходів для ідентифікації та документування відповідача підтверджується матеріалами справи.

41. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу не дали можливості звернутись за правової допомогою, чим грубо порушено його процесуальні права, передбачені законодавством, зокрема, Конституцією України та КАС України не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у судовому засіданні не клопотав перед судом про надання йому можливості звернутись за правової допомогою.

42. Колегія суддів суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушень норм процесуального права судом першої інстанції, оскільки представником відповідача під час апеляційного розгляду не було заявлено жодних додаткових клопотань, в тому числі й про дослідження нових доказів. Отже, апеляційним розглядом не встановлено будь-яких нових обставин, які б впливали на правильність рішення суду першої інстанції по суті пред`явленого позову.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

44. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

45. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

46. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

48. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.