Справа № 287/921/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/921/19

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук М.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

11 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Горпинича М.В. Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про визнання протиправними дій працівника патрульної поліції та скасування постанови про накладення стягнення,

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Олевський районний суд Житомирської області з позовом до інспектора СРПП Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Горпинича М.В. про визнання протиправними дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 000026 від 27.05.2019 року.

Ухвалою Олевського районного суду від 14 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав невідповідності вимогам закону. Так, суд в ухвалі вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду та несплату судового збору. Для усунення відмічених недоліків позивачу надано 5-ти денний строк з дня отримання ухвали.

На виконання ухвали позивач 22 липня 2019 року подав до суду заяву, в якій зазначає, що до суду з позовом звернувся до спливу встановленого ст.286 КУпАП 10-ти денного строку, про що свідчить поштовий конверт із штемпелем дати подання.

Стосовно сплати судового збору, позивач зазначив, що відповідно до приписів КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Вважаючи, що позивач відмічених в ухвалі недоліків повністю не усунув, оскільки позовні вимоги складаються з двох самостійних вимог, а позивач звільнений лише від сплати судового збору за однією з них, тому ухвалою від 24 липня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 була повернута.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.Вважає, що така є неправомірною, а тому просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог зазначив, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки ним дотримано вимоги закону щодо сплати судового збору при зверненні ду суду з позовом даної категорії адміністративних справ.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй Постанові «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 2 від 05 лютого 2016 року (далі Постанова) роз`яснив судам, що «перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою».

З цього випливає, що прохання у позові визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності та скасувати прийняту постанову є однією немайновою вимогою, а тому за подання таких позовних вимог не потрібно сплачувати судовий збір за кожною вимогою.

Фактично вимога позивача про визнання дій інспектора по притягненню до адміністративної відповідальності є передумовою для застосування такого способу захисту порушеного права як скасування постанови про адміністративну відповідальність

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем у повному обсязі виконано вимоги статті 160 ,286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання про підставність вимог викладених в апеляційній скарзі щодо того, що позивач в повному обсязі та у встановлені строки виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви, що призвело до позбавлення права позивача на судовий захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 24 липня 2019 року скасувати.

Справу направити до Олевського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.