Справа № 400/1954/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1954/19

Категорія 105000000Головуючий у суді І інстанції: Гордієнко Т.О. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ НПРуснакова Т.А. (довіреність)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі за позовом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.06.2019 р. ВП № 59069120, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.06.2019 р. ВП № 59069120.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у задоволені позову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що звільнення зі служби в поліції ОСОБА_2 є поважною причиною невиконання судового рішення по справі № 1440/1959/18.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 14.01.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 1440/1595/18 за позовом ОСОБА_2 до ГУНП в Миколаївської області про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року рішення суду І інстанції залишено без змін.

10.05.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59069120 з примусового виконання виконавчого листа № 1440/1595/18 від 25.04.2019, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Миколаївській області ознайомити ОСОБА_2 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначене, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

16.05.2019 року ГУНП отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та 17.05.2019 року надав відповідь до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про наявність поважних причин та неможливість виконання ГУНП судового рішення, а саме звільнення ОСОБА_2 20.02.2019 зі служби в поліції. Станом на 17.05.2019 наказ № 46 від 20.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з поліції не скасований, тому він не має спеціального звання та не є поліцейським.

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду по справі №1440/1595/18.

20.05.2019 Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду відмовлено у відстроченні виконання рішення суду. ГУНП оскаржив ухвалу до апеляційної інстанції.

12.06.2019 року Постановою державного виконавця накладено штраф на ГУНП в Миколаївській області за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.

Не погоджуючись з постановою державного виконавця від 12.06.2019 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позовних вимог зазначив, що поважних причин, які б унеможливлювали виконання рішення суду станом на день прийняття спірної постанови не існувало, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1,2 ст.63 закону України «Про виконавче провадження» № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Рішенням суду по справі №1440/1595/18 позивача було зобов`язано ознайомити ОСОБА_2 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

ГУНП в Миколаївській області не виконав рішення суду, оскільки вважав, що звільнення ОСОБА_2 20.02.2019 року зі служби в поліції є поважною причиною невиконання рішення суду.

Поважними причинами, що перешкоджають боржнику виконати рішення суду є об`єктивно існуючи обставини, які ускладнюють його виконання або роблять неможливим та виключають в цьому випадку вину боржника.

Частиною другою ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Станом на день прийняття відповідачем постанови про накладання штрафу від 12.06.2019 рішення суду по справі №1440/1595/18 набрало законної сили, ухвала суду про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, яка набрала б законної сили судом не приймалась. Виконавчий лист не визнавався таким, що не підлягає виконанню.

Зміна фактичних обставин у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі №1440/1595/18 , а саме звільнення ОСОБА_2 20.02.2019 зі служби в поліції, не надає боржнику - ГУНП в Миколаївській області право не виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Також позивач не вказав норму права, яка б надавала йому права на власний розсуд вирішувати доцільність виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Накладання штрафу на боржника за невиконання рішення суду створює відповідний механізм, який дає реальну можливість судового захисту прав громадян.

Крім того, заява ОСОБА_2 до державного виконавця свідчить, що ГУНП в Миколаївській області виконав рішення суду по справі №1440/1595/18 та ознайомив ОСОБА_2 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, тому постановою від 19.07.2019 було закрито виконавче провадження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поважних причин, які б унеможливлювали виконання рішення суду станом на день прийняття спірної постанови не існувало.

Відповідно до ст. 77 ч.2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.06.2019 р. ВП № 59069120 належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють адміністративний позов (а.с. 4) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі № 400/1954/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 09 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.