Справа № 400/748/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/748/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Держгеокадастру Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що звертаючись двічі до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення, відповідач відмовляв позивачу двічі з різних підстав, що на думку позивача не відповідає нормам Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а саме статтям 117, 118 ЗК України. Надання дозволу на розроблення землеустрою, за відсутністю вичерпних підстав, визначених ч.7 ст.118 ЗК України, є не правом, а обов`язком відповідача. У відповідача передбачених ч.7 ст.118 ЗК України підстав для відмови не було. Крім того, відповідач зазначав про те, що земельна ділянка, на яку претендувала позивачка, включена до переліку земельних ділянок, які передбачені до передачі у власність учасникам антитерористичної операції. Позивач вважає, що відмовляючи у наданні відповідного дозволу, відповідач порушив її право на отримання земельної ділянки у власність, на яке мають всі громадяни України без будь-яких привілеїв чи обмежень, таким чином оскаржуване рішення відповідача протирічить нормам Конституції України та принципу верховенства права.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначаючи, що на земельну ділянку, яку мала намір отримати у власність позивачка, вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою іншому громадянину - ОСОБА_2 Відповідач вважає, що така відмова, викладена в листі від 28.08.2018р., цілком відповідає вимогам чинного законодавства. Звертаючись вдруге з аналогічної заявою, відповідач також відмовив позивачу в наданні такого дозволу, надавши письмову відповідь позивачу від 16.01.2019 року та вказав підставою такої відмови те, що земельна ділянка розташована в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, вже включена до переліку земельних ділянок , які передбачені до передачі у власність учасникам антитерористичної операції у межах норм безоплатної приватизації. Вимога позивача щодо зобов`язання надати відповідний дозвіл, є виключною компетенцією Головного управління, а тому примусити відповідача через судове рішення, реалізувати свої повноваження неможливо.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним дії Головного управління Держгеокадастру Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області () надати дозвіл ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність, орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений квитанцією від 12.03.2019р.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га в межах території Лукянівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області і ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути клопотання позивача.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

В 2018 році позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0га за рахунок земель сільсько-господарського призначення, розташовану в межах Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 05.12.2018 року № 10937/0-6332/20-18СГ відмовило в задоволенні заяви позивача, оскільки на бажану земельну ділянку вже видано наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою іншому громадянину та рекомендовано позивачу визначитися з іншим місцем розташування земельної ділянки (а.с.8).

Пізніше, в січні 2019 року позивач вдруге звернулась з аналогічною заявою до відповідача, долучивши до заяви викопіювання іншої вільної земельної ділянки з публічної кадастрової карти, сформованої спеціалістами відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

11.02.2019 року відповідач листом за № М-429/0-642/0/20-19-СГ вдруге відмовив позивачу в наданні відповідного дозволу посилаючись на те, що земельна ділянка, розташована в межах Лук`янівської сільської ради включена до переліку земельних ділянок, які передбачені до передачі у власність учасникам антитерористичної операції у межах норм безоплатної приватизації.

Позивач не погоджується з листами відповідача та вважає, що єдиними підставами для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є підстави визначені пунктом 7 ст.118 ЗК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладена у листах від 05.12.2019 року, від 11.02.2019 року є протиправною, оскільки не містять, визначених ст..118 Земельного Кодексу України ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підстав для відмови. Також суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Проте, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду стосовно того, що викладені в листах відповідача від 05.12.2018 року №10937/0-6332/20-18СГ, від 11.02.2019 року за № М-429/0-642/0/20-19-СГ відмова у надані дозволу, не містить визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме шляхом визнання такої відмови протиправною.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства із земель сільсько-господарського призначення в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Так, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів зазначає, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Колегія суддів вважає, що прийняття рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади. Фактично суд підміняє собою орган виконавчої влади, що суперечить конституційному принципу поділу влад на законодавчу, виконавчу та судову, що помилково не взято до уваги судом першої інстанції.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, свідчить про перебирання судом повноважень суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі), до компетенції якого, віднесено розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у порядку, визначеному законодавством, та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених права позивача в даному спорі є визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із врахуванням положень ч.7 ст.118 ЗК України, в зв`язку із чим, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, колегія суддів вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті спору вирішив справу, однак обрав помилковий спосіб захисту прав позивача при задоволенні його вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, чим порушив норми матеріального права, а тому постановлене судове рішення в цій частині, на підставі п.2 ч.1 ст.315, ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України,суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність - скасувати.

В цій частині прийняти по справі № 400/748/19 нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.