Справа № 826/9611/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Справа № 826/9611/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Логовської Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача зарахувати надміру сплачені грошові зобов`язання у сумі 9 680,43 грн. в рахунок авансу по сплаті земельного податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі, не погоджуючись з сумами нарахованого земельного податку за 2014 та 2015 роки, позивач фактично не згоден з відповідними податковими повідомленнями-рішеннями, проте такі ППР не оскаржував і зараз питання щодо їх визнання протиправними та скасування не ставить, а натомість просить суд зобов`язати контролюючий орган зарахувати надміру сплачені грошові зобов`язання (по таких ППР) у сумі 9 680,43 грн. в рахунок авансу по сплаті земельного податку, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, наполягаючи на тому, що відповідачем йому неправомірно було визначено суми земельного податку за 2014 та 2015 роки у відповідних ППР, які ним сплачені, а тому такі кошти у частині, як він стверджує переплати, підлягають поверненню.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2019 р. було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, та наголошує на безпідставності доводів апелянта та чинності ППР, якими йому було визначено відповідні суми податку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 р. замінено відповідача у справі на його правонаступника.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач користується частиною земельної ділянки, площею 502,88 кв.м. (код ділянки 91:102:001), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та є платником земельного податку з фізичних осіб.

Податковим повідомленням-рішенням від 09.04.2014 р. № позивачу визначено суму податкового зобов`язання по податку за землю на 2014 рік у розмірі 19 799,82 грн., а податковим повідомленням-рішенням від 25.05.2015 р. у розмірі 34 922,49 на 2015 рік.

Зазначені суми податку позивач належно сплатив, що підтверджується квитанціями від 11.06.2014 р. № ПН/891 та від 28.07.2015 р. № ПН 12461.

26.04.2017 р. позивач звернувся до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва із заявою про повернення надміру сплаченого податку, в якій зазначив, що згідно листа Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради від 16 вересня 2016 року станом на 01 січня 2014 року нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у разі її комерційного використання складала 3 386,06 грн., а отже земельний податок становив 17 027,82 грн. (502,88 х 3 386,06 грн. х 1%). Водночас, згідно податкового повідомлення-рішення від 09 квітня 2014 року суму податку визначено на рівні 19 799,82 грн., отже сума переплати податку за 2014 рік становить 2 772,00 грн.

У 2015 році грошова оцінка 1 кв.м. цієї ж земельної ділянки з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року з урахуванням коефіцієнтів індексації складала 4 229,19 грн., а станом на 01 липня 2015 року - 6 912,27 грн.

За підрахунками позивача сума земельного податку за 2015 рік мала становити 28 014,06 грн., проте податковим повідомленням-рішенням від 25 травня 2015 року суму податку визначено на рівні 34 922,49 грн., а отже сума переплати складає 6 908,43 грн., та загалом за 2014 та 2-15 роки сума переплати склала 9 680,43 грн.

Виходячи з цього, позивач просив: надміру сплачену суму податку у розмірі 9 680,43 грн. зарахувати в рахунок майбутніх платежів.

Листом від 06.06.2017 р. № 5935/Х/26-15-13-05-18 відповідач відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його заяви за відсутністю підстав, зазначивши, що зазначені у податкових повідомленнях-рішенням суми податку є узгодженими та сплаченими до бюджету, а питання, які піднімає позивач у заяві від 29 квітня 2017 року, мають вирішуватися в іншому порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Бюджетним кодексом України (далі - БК України), Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 р. № 1146 (далі - Порядок № 1146).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2. статті 43 ПК України).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3. статті 43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 43.5. статті 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі Державної фіскальної служби заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (п. 7 Порядку № 1146).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 45 БК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до п.п. 56.2, 56.12 ст. 56 ПК України у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними з порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення контролюючого органу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, процедура повернення надміру сплачених грошових коштів чітко визначена законодавством.

При цьому, правовою підставою для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку.

Водночас, для скаладання такого висновку податковим органом також повинні бути відповідні підстави. Зокрема, для повернення коштів, сплачених особою на виконання ППР, повинно бути відповідне рішення уповноваженого органу або суду про визнання такого ППР протиправним та його скасування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що ППР, якими позивачу було нараховано зобов`язання зі сплати земельного податку за 2014 та 2015 роки, у порядку, передбаченому законодавством протиправними не визнані та не скасовані. Тож, відповідні правові підстави для складання відповідачем вищевказаного висновку щодо коштів, фактично сплачених позивачем за такими ППР, та їх повернення йому, відсутні.

Тож, доводи апелянта про те, що відповідачем йому неправомірно було визначено суми земельного податку за 2014 та 2015 роки у відповідних ППР, які ним сплачені, а тому такі кошти у частині, як він стверджує переплати, підлягають поверненню, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення цього позову та вважає, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: