Справа № 240/7462/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7462/19 Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року (м. Житомир, 07 червня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 60 рішення відповідача про відмову позивачу, як особі звільненій із військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 24.11.2015 року, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2019 року №932;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу, як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме з 24.11.2015 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 5040-VI від 04.07.2012 року, чинного з 01.01.2014 року та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, чинного з 24.01.2014 року.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти рішення, яким задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач в період з 26.01.1980 року по 23.06.1981 року проходив строкову військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав вогнепальне поранення, контузію та захворювання.

25.06.2012 року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 позивачу з 07.06.2012 року встановлена третя група інвалідності, а з 24.11.2015 року - 2-а група інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач 22.10.2018 року через Житомирський ОВК звертався до відповідача із відповідною заявою про призначення та виплату спірної одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду такої заяви позивача рішенням відповідача в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсацій (протокол №32 від 15.03.2019 року), було відмовлено в призначенні вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване первинним встановленням позивачу інвалідності понад 3-місячний термін після звільнення з строкової військової служби та зміною групи інвалідності понад дворічний термін після первинного огляду та ненаданням документів на підтвердження обставин та причин отримання поранень.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що доводи позивача щодо права на отримання одноразової грошової допомоги виключно за наявності факту захворювання, що мало місце при проходженні позивачем військової служби є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 41 цього Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011ХІІ.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" №5040-VI від 04.07.2012 року, яким були внесенні зміни до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011-ХІІ щодо права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Так як відносно позивача не приймалося рішення про виплату і не виплачувалась одноразова грошова допомога до 01.01.2014 року, то на час встановлення йому 2 групи інвалідності з 24.11.2015 року нормативними актами, якими врегульовано його право на отримання одноразової грошової допомоги є: Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011-ХІІ в редакції Закону № 5040Л/ від 04.07.2012 року (набув чинності з 01.01.2014 року) та Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 (набув чинності з 24.01.2014 року).

В силу п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Отже, встановлення позивачу інвалідності 2 групи, саме внаслідок захворювання - стану після перенесеного черевного тифу, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби є окремою підставою, не пов`язаною із отриманими пораненням (контузія), для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що протиправно не було враховано відповідачем при прийнятті рішення від 15.03.2019 року.

Системний аналіз наведених правових норм (у редакції, чинній на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності з 24.11.2015 року) дає підстави зробити висновок, що особа звільнена із військової служби (в тому числі строкової), має право на отримання одноразової грошової допомоги на дату встановлення вищої групи інвалідності, оскільки таке право є самостійним незалежно від часу звільнення з військової служби та встановлення інвалідності вперше, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011-XII в редакції Закону № 5040-У від 04.07.2012 року (набув чинності з 01.01.2014 року) та п. 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 (набув чинності з 24.01.2014 року).

Тобто, на момент встановлення позивачу інвалідності 2 групи у 2015 році, право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби. Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №740/1538/17.

При цьому посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №750/5074/17 є необґрунтованими, оскільки предметом цієї справи є визначення права особи звільненої з строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним встановленням (підтвердженням) однакової із первинною 3 групи інвалідності за Законом №2011-ХІІ в редакції чинній саме до 01.01.2014 року, який обмежував право таких осіб для отримання зазначеної допомоги 3-х місячним строком після звільнення з військової служби і не є однопредметною, чи тотожною справі, яка розглядається.

Оскільки предметом справи, яка розглядається є виплата позивачу одноразової грошової допомоги вперше у зв`язку із встановленням йому вищої - 2 групи інвалідності, з 24.11.2015 року - дати зазначеної в довідці Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААА № 218703 від 18.12.2015 року, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII в редакції Закону № 5040Л/ від 04.07.2012 року (набув чинності з 01.01.2014 року) та п. 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (набув чинності з 24.01.2014 року), які не містять жодних обмежень щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги будь-якій категорії військовослужбовців незалежно від часу їх звільнення із військової служби та встановлення їм інвалідності вперше.

Згідно з ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у пп. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Частиною 2 п.3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Водночас, Закон № 2011-XII та Порядок №975, які підлягають до застосування у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності саме 2 групи з 24.11.2015 року, не містять умов або обмежень щодо дати настання інвалідності після звільнення особи з військової служби для набуття права на одноразову грошову допомогу.

В силу приписів ст. 58 Конституції України Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, до правовідносин щодо встановлення позивачу 2 групи інвалідності з 22.12.2016 року не застосовується.

Відтак, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 24.11.2015 року, незалежно від часу що минув після звільнення позивача із строкової військової служби та настання інвалідності 3 групи.

Що стосується посилань суду першої інстанції та доводів відповідача з посиланням на п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що сплив 2-х річний строк з дати встановлення позивачу 3 групи інвалідності з 07.06.2012 року, внаслідок виконання обов`язків військової служби до встановлення вищої групи інвалідності з 24.11.2015 року, слід зазначити наступне.

Пунктом 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В свою чергу, положення даної норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи. Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17 та від 26.09.2018 року у справі №711/6129/18.

Тобто, зміна групи інвалідності понад дворічний термін не може бути підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки Порядком №975 передбачено відсутність прав на доплату одноразової грошової допомоги, при тій умові, що особі взагалі не призначалася та не виплачувалася така одноразова грошова допомога (п. 14 рішення від 26.09.2018 року у справі №711/6129/18).

Також з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Однак, в силу ст. 58 Конституції України норми Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VІІІ (набув чинності з 01.01.2017 року) не розповсюджуються на відносини щодо встановлення інвалідності, що мали місце до його прийняття, а саме зміни групи інвалідності у позивача за часовий проміжок з 2012 року по 2015 рік, оскільки це фактично означатиме, застосування зворотної дії закону в часі.

Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності позивачу, починаючи з 01.01.2017 року і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у справі №295/3091/17.

Враховуючи той факт, що грошову допомогу по третій групі інвалідності позивач не отримував, а тому набув право на отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, а саме, з 24.11.2015 року, тобто із дати зазначеної в довідці Житомирської обласної МСЕК № 2 серія 12 ААА № 218703 від 18.12.2015 року.

Відповідно до п.11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України;

- копію сторінки паспорта з такою відміткою.

При цьому Порядок № 975 не визначає будь яких інших, документів, окрім довідки МСЕК, постанови ЦВЛК у зв`язку із встановленням мені інвалідності 2 групи саме внаслідок захворювання (стан після перенесеного черевного тифу), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, позивачем подано до відповідача усі документи, передбачені п.11 Порядку № 975, що підтверджує право позивача на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Для виплати належної позивачу грошової допомоги як інваліду 2 групи з 24.11.2015 року відповідно до ст. 16 Закону ним вчасно - в межах встановленого п.8. от. 16-3 Закону трьох річного строку, були подані до відповідача усі визначені п. 11 Порядку № 975 чинні документи, які свідчать про те, що отримане позивачем захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати пункт 60 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , як особі звільненій із військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 24.11.2015 року, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2019 року №932.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме з 24.11.2015 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 5040-VI від 04.07.2012 року, чинного з 01.01.2014 року та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, чинного з 24.01.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.