Справа № 807/154/14
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2019 року

Київ

справа №807/154/14

адміністративне провадження №К/9901/11373/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року (головуючий суддя - Курилець А.Р.) та від 16 листопада 2016 року (головуючий суддя - Курилець А.Р.) за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку статті 267 КАС України у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції

про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

29 червня 2016 року, заявник (позивач) - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, бездіяльності в порядку, передбаченому статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №807/154/14 за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправними дій; скасування постанов.

Позивач в поданій заяві просила поновити процесуальний строк, в разі його пропущення, як такий, що пропущений з поважних об`єктивних причин, а заяву ОСОБА_1 про зміну предмету, підстав позовних вимог її позову до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дій бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнати такою, що відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, приєднати до адміністративної справи, розглянути у встановленому законом порядку та задовольнити; розглянути її клопотання та задовольнити; визнати протиправними дії бездіяльність відповідача в частині не винесення станом на 28.06.2016 постанови про об`єднання виконавчих проваджень від 22.10.2001 (№7-1310/02) та від 31.02.2002 (№7-1310/02) у зведене виконавче провадження, до якого мали бути приєднані усі інші виконавчі документи, які видані судом стосовно стягнення на користь ОСОБА_1 з одного боржника із його правонаступниками; зобов`язати відповідача видати постанову про об`єднання у зведене виконавче провадження виконавчі провадження від 22.10.2001 (№7-1310/02) та від 31.02.2002 (№7-1310/02), приєднати до зведеного виконавчого провадження виконавчі документи; зобов`язати відповідача вказане зведене виконавче провадження виконати у порядку, встановленому чинним законодавством України.

В поданій заяві позивач також просила звільнити її від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем; поновити процесуальний строк звернення до суду, в разі його пропущення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дій; скасування постанов повернуто позивачеві.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у справі №807/154/14 у справі за позовом ОСОБА_1 до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанов, визнання протиправними дій залишено без руху.

Суд зазначив, що апелянт подає апеляційну скаргу повторно, проте не наводить поважних причин пропуску вказаного строку. Зазначені недоліки, на думку суду, мали бути усунені шляхом надіслання на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду клопотання з обґрунтуванням причин поважності такого пропуску або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у справі № 807/154/14 у справі за позовом ОСОБА_1 до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про скасування постанов, визнання протиправними дій.

Суд не визнав причини пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки апеляційну скаргу на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року було подано 18 липня 2016 року, залишено без руху 26 липня 2016 року та повернуто апелянту 19 вересня 2016 року у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги. 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року подано повторно, проте в наданих суду документах не вказувалось жодних причин неможливості апелянта усунути недоліки апеляційної скарги вперше залишеної без руху 26 липня 2016 року та не вказувалось жодних причин пропуску строку звернення до суду з повторною апеляційною скаргою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

23 грудня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - скаржник) на ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року та від 16 листопада 2016 року, в якій позивач просить скасувати зазначені судові рішення, а справу направити на новий розгляд або для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник посилається на те, що вона є одинокою і не має інших членів сім`ї із самостійним заробітком, у зв`язку з чим виготовляла документи для суду лише в міських інтернет-мережах та за рахунок отриманих нею соціальних виплат. Зазначає, що повернуту ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2016 року на її адресу апеляційну скаргу нею отримано лише 01 жовтня 2016 року та через три дні подано її повторно. Вважає, що процесуальний строк нею не пропущений, а в разі якщо він пропущений - такий строк повинен був бути поновленим судом. Також посилається на те, що подана нею заява в порядку статті 267 КАС України відповідає встановленим законом вимогам.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Норми ч. 3 ст. 189 КАС України передбачають, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством обмежено процесуальні строки звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу позивача на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року подано останньою повторно, проте останньою не зазначено жодних причин неможливості усунення недоліків апеляційної скарги, вперше залишеної без руху 26 липня 2016 року, та не вказано жодних причин пропуску строку звернення до суду з повторною апеляційною скаргою.

Вказані обставини підтверджено позивачем в поданій до Суду касаційній скарзі. Так, остання вказує, що нею не був пропущений процесуальний строк звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 04 липня 2016 року.

Отже, враховуючи те, що скаржником не було наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження у даній справі за скаргою ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції надано належну правову оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі ОСОБА_1 Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року та від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

Н.В. Шевцова