Справа № 160/5504/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5504/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року (головуючий суддя - Турова О.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - Відповідач) в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №185 о/с від 03 червня 2019 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та переміщення на посаду старшого інспектора чергової частини Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 04 червня 2019 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки відповідно до нього ОСОБА_1 без її згоди перемістили на посаду, яка не є рівнозначною посаді, на якій працювала Позивач, що є порушенням п.п.1 п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про національну поліцію» та ст.32 Кодексу законів про працю України. Також вказано про те, що при звільненні Позивача оскаржуваним наказом не було додержано жодної з вимог, встановлених п.п. «б» п.41 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114. З огляду на викладені обставини, Позивач просив суд скасувати спірний наказ №185 о/с від 03 червня 2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року по справі №160/5504/19 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовлено у повному обсязі (т. 2, а.с. 16-20).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 26-33).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції належним чином не досліджено обставин, які слугували підставою для звільнення Позивача з посади та переміщення на іншу посаду, що призвело до ухвалення рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015р. № 1 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 було призначено прибулу з МВС України ОСОБА_1 інспектором Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, присвоївши їй в порядку переатестування спеціальне звання «майор поліції» на підставі п.12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону (т. 1, а.с. 59).

09.12.2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.12.2016 року №352 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (т. 1, а.с. 60).

03.06.2019 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28.03.2019р. №1162 та акта Дніпровського відділу поліції про запропонування посад від 12.04.2019р. №45/20-1262, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №185 о/с майора поліції ОСОБА_1 відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщено (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції (посадовий - 2500 гривень), звільнивши з посади старшого інспектора відділу моніторингу того ж відділу поліції, з 04 червня 2019 року (т. 1, а.с. 61).

Правомірність винесення суб`єктом владних повноважень наказу від 03.06.2019 року №185 о/с є предметом судового розгляду у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII; Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 року №1179; постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; наказу Національної поліції України від 04.12.2015 року №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань».

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області переміщено Позивача у порядку переведення на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в поліції та в межах наданих йому повноважень, для забезпечення ефективного виконання завдань та функцій, покладених на поліцію Законом України «Про Національну поліцію», у спосіб та порядок, встановлені статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію переміщення поліцейських, серед іншого, здійснюється на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Частинами 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників; переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

З наведеної норми закону слідує, що рівнозначні посади у поліції - це посади, за якими передбачені однакові спеціальні звання поліції.

Таким чином, вищевказаними нормами Закону України «Про національну поліцію» передбачено можливість здійснення за ініціативою прямих керівників (начальників) переміщення поліцейських, зокрема, на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття спірного наказу про переміщення Позивача на іншу посаду став наказ Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 28.03.2019 року №1162:

- п.2 якого, зокрема, майора поліції ОСОБА_1 попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни за порушення 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службової дисципліни, недотримання вимог абзацу 8 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у неодноразових конфліктах, неналежному контролі за своєю поведінкою, почуттями та емоціями, що негативно впливає на службову поведінку та набуло суспільного резонансу, що впливає на рівень авторитету та довіри до поліції в цілому;

- п. 6 якого, начальників Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області та УКЗ ГУ НП в Дніпропетровській області зобов`язано до 15.04.2019 року надати начальнику Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області пропозиції про переміщення на інші рівнозначні посади Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби поліцейських, у тому числі, старшого інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1.

При цьому з матеріалів справи встановлено, що відповідно до акта №45/20-1262 від 12.04.2019 року начальником сектору кадрового забезпечення Дніпровського відділу поліції майором поліції Ткаченком О.О., на виконання п. 6 наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 28.03.2019 року №1162, запропоновано Позивачу проходити службу на рівнозначній посаді: старший інспектор-черговий чергової частини Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП, однак Позивач відмовився надавати відповідь стосовно переміщення на вказану посаду та від підпису акті №45/20-1262 від 12.04.2019 року (т. 1, а.с. 63).

Судом апеляційної інстанції, також, встановлено, що наказ ГУНП у Дніпропетровській області від 28.03.2019 року №1162 видано на підставі висновку службового розслідування за відомостями, викладеними у публікаціях голови Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» ОСОБА_3 відІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній мережі «Facebook», про приниження честі та гідності, провокації конфлікту та застосуванні фізичної сили до поліцейських відділу моніторингу в приміщенні адміністративної будівлі Дніпровського відділу поліції, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 28.03.2018 року.

При цьому, колегія суддів зауважує на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів оскарження Позивачем наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 28.03.2019 року №1162.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи Позивача щодо неналежного дослідження судом першої інстанції висновку службового розслідування за відомостями, викладеними у публікаціях голови Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» ОСОБА_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній мережі «Facebook», так як в даній справі підставою для прийняття спірного наказу від 03.06.2019 року слугував саме наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28.03.2019 року №1162, який є чинним та положеннями якого визначено обставини, які зумовлюють необхідність переведення поліцейських, зокрема Позивача, до іншого відділення поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в межах наданих йому повноважень, для забезпечення ефективного виконання завдань та функцій, покладених на поліцію Законом України «Про Національну поліцію», у спосіб та порядок, встановлені статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщено Позивача у порядку переведення на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в поліції.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і те, що переміщення Позивача на іншу посаду здійснено з урахуванням місця проживання (м. Дніпро), оскільки ОСОБА_1 було переведено в межах зазначеного населеного пункту на рівнозначну посаду старшого інспектора-чергового чергової частини Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року по справі №160/5504/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 15 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов