Справа № 280/3411/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 жовтня 2019 року (об 11 год. 04 хв.) Справа № 280/3411/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Абаєва Р.Р., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 14.11.2018 в сумі 15819,54 грн;

2) визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 08.02.2019 в сумі 2457,18 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він не є фізичною особою-підприємцем, підприємницької діяльності ніколи не здійснював, доходів від підприємницької діяльності не отримував, податкову звітність не подавав, у зв`язку з чим у нього відсутній обов`язок сплачувати єдиний внесок з діяльності фізичної особи-підприємця. Крім того, вказує, що тривалий час перебував на державній службі в органах МВС України та органах МНС України, що виключає можливість здійснення підприємницької діяльності. У зв`язку з наведеним вважає оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску протиправними, просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 22.07.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.07.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчими документами, а саме: вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 14.11.2018 та вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 08.02.2019.

Ухвалою суду від 12.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.09.2019.

09.09.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх.№37285), в якому він висловлює свою незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів позивач з 21.01.1994 зареєстрований як фізична особа-підприємець, відомості про припинення позивачем підприємницької діяльності відсутні. Відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2018 становила 15 819,54 грн, у зв`язку з чим було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 14.11.2018. У подальшому сума заборгованості збільшилась, у зв`язку з чим на суму збільшення сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф31426-54 від 08.02.2019. Зазначає, що станом на теперішній час відсутні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації припинення суб`єкта господарювання позивача, у зв`язку з чим вважає, що оскаржувані вимоги сформовані на законних підставах.

Протокольною ухвалою суду від 10.09.2019 підготовче засідання відкладено на 02.10.2019.

23.09.2019 за клопотанням позивача судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання в режимі відеоконференції з Орджонікідзевським районним судом м.Харкова.

27.09.2019 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№40214) у якій він додатково вказує на відсутність факту проведення документальної перевірки його діяльності, оскільки вважає, що проведення такої перевірки є обов`язковою передумовою для формування податкової вимоги.

02.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання за згодою учасників справи.

У судовому засіданні 02.10.2019 позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні 02.10.2019 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні 02.10.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення учасників справи, дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши на їх підставі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, суд встановив таке.

14.11.2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №-Ф31426-54, відповідно до якої станом на 31.10.2018 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 15 819,54 грн.

08.02.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №-Ф31426-54, відповідно до якої станом на 31.01.2019 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 2457,18 грн.

Вказані вимоги сформовані відповідачем на підставі даних облікової картки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) в інформаційній системі органу доходів і зборів.

Позивач оскаржив вищезазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак рішенням Державної фіскальної служби України скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вимогами про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010, зі змінами та доповненнями.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі також єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами;

дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України;

підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу"; патронатних вихователів, батьків-вихователів дитячих будинків сімейного типу, прийомних батьків, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини; одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства;

інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

5-1) члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах;

15) особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

16) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.01.1994, перебуває на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим має обов`язок зі сплати єдиного внеску.

Згідно з Карткою платника податків, виданою Токмацьким управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Позивач стверджує, що він не здійснює підприємницьку діяльність та не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Судом перевірено інформацію відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за критерієм пошуку «фізичні особи-підприємці» «код ІПН НОМЕР_1 », та встановлено, що за вказаними даними інформація про реєстрацію фізичної особи-підприємця відсутня.

Отже в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 з РНОКПП НОМЕР_1 як фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (тут і в подальшому в редакції станом на момент прийняття винесення оскаржуваної вимоги) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом

Частина 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вмістить перелік відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі про фізичну особу - підприємця, зокрема, п. 7) дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі; п.16) місце зберігання реєстраційної справи в паперовій формі.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Виходячи зі змісту вказаної норми, суд дійшов висновку про відсутність у позивача статусу фізичної особи-підприємця. Суд звертає увагу, що будь-яких доказів набуття позивачем статусу фізичної-особи підприємця відповідач до суду не надав.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.01.1994 суд зазначає, що до 01.07.2004 (дата набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», який після низки змін отримав назву Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») порядок державної реєстрації та перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі фізичних осіб, за винятком окремих видів суб`єктів підприємницької діяльності, для яких законами України встановлено спеціальні правила державної реєстрації, визначався Положенням про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. № 740.

За змістом пунктів 9-12 вказаного Положення було визначено, що за результатом державної реєстрації фізичної особи, яка має намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, суб`єктом підприємницької діяльності, видається оригінал свідоцтва про державну реєстрацію.

Крім того, з аналізу пункту 13 Положення вбачається, що у п`ятиденний термін з дня державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності орган державної реєстрації мав обов`язок подати відповідні відомості до органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 14 Положення підставою для взяття суб`єкта підприємницької діяльності на облік у органах державної податкової служби є копія реєстраційної картки, свідоцтво про державну реєстрацію та копія установчих документів (для юридичної особи). Термін взяття на облік суб`єкта підприємницької діяльності органами державної податкової служби, за наявності цих документів, не повинен перевищувати двох днів.

З урахуванням зазначеного, можна дійти висновку, що до набуття чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» статус фізичної особи як суб`єкта підприємницької діяльності підтверджувався свідоцтвом про державну реєстрацію, яке, крім іншого, було підставою для постановки такої особи на облік до податкового органу.

Суду не надано ані свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності з 21.01.1994, ані будь-яких інших законодавчо визначених документів, у тому числі тих, на підставі яких позивача взято облік в податковому органі як фізичну особу-підприємця на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим твердження відповідача про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця з 21.01.1994 є безпідставним.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки, довідки та копії посвідчень, з яких вбачається, що з червня 1995 року по лютий 2003 року позивач працював в органах внутрішніх справ України, з березня 2003 року по червень 2010 року проходив службу в МНС України, з 01.02.2017 по теперішній час працює в установі КЗ «Місцева пожежна команда» Роганської селищної ради Харківського району Харківської області.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем не надано доказів того, що позивач зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець та є платником єдиного внеску у відповідності до п.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з чим оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Крім іншого необхідно звернути увагу, що твердження позивача про обов`язковість проведення документальної перевірки при визначенні недоїмки зі сплати єдиного внеску, є безпідставними, оскільки відповідно до наданих доказів підставою для винесення оскаржуваних вимог стала наявність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску за даними облікової картки платника податків в інформаційній системі органу доходів і зборів, що узгоджується з приписами п.3 розділу VI. «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953. Однак суд зауважує, що вищезазначене не впливає на висновки суду про протиправність оскаржуваних вимог про стягнення боргу (недоїмки) з єдиного внеску з позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 576,30 грн, отже позивачем понесені судові витрати на загальну суму 2 113,10 грн., які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №-Ф31426-54 від 14 листопада 2018 року на суму 15819,54 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №-Ф31426-54 від 08 лютого 2019 року на суму 2457,18 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2113,10 грн (дві тисячі сто тринадцять гривень 10 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 11.10.2019.

Суддя М.О. Семененко