Справа № 752/13928/19
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/436/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Бернаги Ніки Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача поліцейського взводу №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Бернаги Н.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.06.2019 року поліцейський взводу №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Бернага Н.В. винісла постанову серії ДПО18 № 762578 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклала стягнення у розмірі 255 грн. Пояснив, що зі змісту оскаржуваної постанови він, нібито, керуючи автомобілем «Ауді» на автодорозі М-06 Київ-Чоп в районі села Барвінок, рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обставини, зазначені в постанові, не відповідають дійсності, та він ПДР України не порушував, а дії інспектора при її винесенні є необґрунтованими та протиправними. Також зауважив, що його клопотання під час розгляду справи інспектором безпідставно розглянуті не були, чим були порушені його права, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд скасувати постанову серії ДПО18 № 762578 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача надіслав до суду відзив, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, зокрема, в зв`язку з тим, що перевищення швидкості позивачем підтверджується доказами у справі, а саме фотознімком здійсненим сертифікованим приладом лазерним вимірювачем TRU CAM LTI 20/20 № ТС000535, який гарантує достовірну роботу приладу.

Враховуючси викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 762578, ОСОБА_1 28.06.2019 року о 10-40 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 804 км керуючи автомобілем «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Барвінок, чим порушив п. 12.4. ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивачем подано адміністративний позов про скасування зазначеної постанови про адміністративне правопорушення серії.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395) (далі -Інструкція) постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Згідно із ч. 5 розділу ІV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідачем правомірно використовувався прилад TRU CAM LTI 20/20 № ТС000535 для вимірювання швидкості руху автомобіля за наступних підстав.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення їх результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Лазерний вимірювач TRU CAM LTI 20/20 № ТС000618 повірений 25.09.2018 відповідно до свідоцтва про повірку № 22-01/11915 від 25.09.2019 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів, що дійсне до 25.09.2019 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11915 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TRU CAM LTI 20/20 № ТС000535 до застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до поліцейського з клопотаннями, передбаченими законом, однак, доказів на підтвердження їх належного вирішення відповідачем матеріали справи не містять, як і не містять доказів, які б свідчили про дотримання відповідачем вимог, зокрема, вимог ст.ст. 383, 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України, а тому доводи позову в цій частині є слушними.

Крім того, слід зазначити, що з фотознімку, зафіксованого лазерним вимірювачем TRU CAM LTI 20/20, який надано відповідачем, не можливо ідентифікувати номерні знаки автомобіля, який рухався зі швидкістю 77 км/год, знімок є не чітким, що унеможливлює однозначну ідентифікацію автомобіля, який рухався з перевищенням швидкості.

Крім того, зазначений фотознімок, не містить реквізитів лазерного вимірювача TRU CAM LTI 20/20, в зв`язку з чим у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо здійснення зазначеного знімку саме лазерним вимірювачем TRU CAM LTI 20/20.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог ПДР відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача не доведено достатніми доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності постановою, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 20, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Бернаги Ніки Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 762578 від 28.06.2019 року, винесену поліцейським взводу №1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Бернагою Нікою Василівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко