Справа № 200/11100/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р. Справа№200/11100/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням додаткових пояснень до позову, зазначав, зокрема, що як внутрішньо переміщена особа з червня 2014 по січень 2017 року за місцем фактичного проживання перебував на обліку у відокремленого підрозділа відповідача - Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат. З 01 січня 2017 року виплату страхових виплат припинено. Натепер внутрішньо переміщеною особою не є.

На звернення до відповідача щодо виплати страхових виплат отримав лист-відмову від 04 вересня 2019 року з посиланням на те, що підстави для виплати страхових виплат відсутні.

Вважаючи, що відповідачем порушені його соціальні права, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті страхових виплат з 01 січня 2017 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу страхові виплати за весь період, починаючи з 01 січня 2017 року по день винесення рішення;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року відзив на позовну заяву повернуто без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з має зареєстрований страховий випадок у зв`язку із трудовим каліцтвом, і йому встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

До вересня 2014 року за місцем фактичного проживання у м. Шахтарську отримував страхові виплати (у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарськ), виплату яких було припинено у зв`язку з припиненням повноважень органів державної влади через проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, де позивач отримував страхові виплати, що відповідачем не заперечується.

З вересня 2014 року після переміщення з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підконтрольну українській владі території та набуття позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи перебував на обліку у відокремленого підрозділа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - Краматорського міського відділення як отримувач страхових виплат, виплату яких на підставі його звернення було поновлено (продовжено), і в подальшому виплачено за період з червня 2014 по січень 2017 року.

Постановами Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 26 січня 2017 року №0536/6108/6108.1/51 та від 26 січня 2017 року №0536/6108/6108/50 «Про припинення щомісячної страхової виплати» відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 01 лютого 2017 року виплату страхових виплат припинено.

Підставою для припинення страхових виплат став протокол засідання від 19.01.2017 року № 7, яким позивачу як внутрішньо переміщеній особі відмовлено у призначенні страхових виплат на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Після припинення страхових виплат позивачу щомісячно нараховувалися такі виплати, що підтверджується довідкою відповідача.

Натепер позивач внутрішньо переміщеною особою не є.

29 серпня 2019 року позивач звернувся до Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про виплату страхових виплат.

На звернення позивача надана відповідь від 04 вересня 2019 року №01-03.1/2381, в якій зазначалося, що позивач тимчасово (на підставі заяви від 22 вересня 2014 року на період дії відповідної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка відповідно до чинного натепер законодавства видається безстроково) отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Краматорському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де йому виплатили страхові виплати з червня 2014 року по січень 2017 року включно.

Також повідомлено, що виплата щомісячних страхових виплат внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або його відділенням за фактичним місцем проживання (перебування) такої особи, яке підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Нормативно-правовими актами, які регулюють питання виплати страхових виплат внутрішньо переміщеним особам, виплату страхових виплат особам, які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, не передбачено.

Що стосується заборгованості, то якщо така існує, щодо її розміру, періоду та надання відповідної довідки (щодо заборгованості) необхідно звернутися до Маріупольського міського відділення Управління, яке є правонаступником Шахтарського міського відділення Управління, в якому позивач перебував на постійному обліку.

Фактично позивачу відмовлено у виплаті страхових виплат через відсутність у нього довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Строки проведення страхових виплат визначені ст. 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 ст. 47 Закону визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 4 та 7 ст. 47 Закону виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Підстави для припинення виплати страхових виплат визначені ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з якою страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3 розд. VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень Закону прийнято, зокрема: постанову Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01 жовтня 2014 року № 531, Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365, постанову Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27.

Предметом спору є відома у виплаті позивачу страхових виплат, а не постанови 2017 року про припинення їх виплат.

Невиплату позивачу страхових виплат відповідач пов`язував з тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, а тому відповідно до нормативно-правових актів, які регулюють питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованих територій України або району проведення антитерористичної операції, має надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, посилання відповідача на нормативно-правові акти, які регулюють питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованих територій України або району проведення антитерористичної операції, та на те, що виплата щомісячних страхових виплат внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або його відділенням за фактичним місцем проживання (перебування) такої особи, яке підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є неприйнятними, оскільки органом соціального страхування не враховано, що позивач після втрати статусу внутрішньо переміщеної особи не вчиняв передбачені законодавством дії для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а тому не набув статусу внутрішньо переміщеної особи (ст. 1, ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), як помилково вважав відповідач.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Позивач продовжує проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади, тобто не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим він виявив бажання продовжувати отримувати страхові виплати на території України, на що має законне право.

Право на отримання позивачем страхових виплат відповідачем не заперечується.

Отже, щодо позивача підлягають застосуванню норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», без особливостей, що передбачені для внутрішньо переміщених осіб.

Ненадання позивачем, який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи (з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції) не може бути підставою для невиплати йому страхових виплат.

Враховуючи наведене, орган соціального страхування безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхових виплат, з огляду на що порушені права позивача підлягають відновленню іншим шляхом - шляхом визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу страхових виплат і сплатити заборгованість по ній з дня припинення їх виплат, тобто з 01 лютого 2017 року, а не з 01 січня 2017 року, як помилково вважав позивач (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим оскільки після припинення виплати страхових виплат позивачу щомісячно нараховувалися такі виплати, тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу страхові виплати з дня припинення їх виплати задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 243/3505/16-ц, в якій зазначено, що постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 531, від 05 листопада 2014 року № 637 та від 07 листопада 2014 року № 595, а також постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення антитерористичної операції до теперішнього часу не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади. Ці підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

До жодного із законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

Відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (позивач належав до осіб, які не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади, тобто не мають статусу внутрішньо переміщених осіб), не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат. Виплата заборгованості зі страхових виплат покладена на те відділення, де потерпілий зареєстрований як тимчасово переміщений при написанні заяви про виплату заборгованості. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо строку захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в даному випадку на підставі ч. 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач має право захистити своє порушене право на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком). На необхідність застосування крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25 травня 2016 року в справі № 21-1249а16), а також в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року сплату судового збору в сумі 768,40 грн. за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 страхових виплат.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити виплату ОСОБА_1 страхових виплат і сплатити заборгованість по ним з дня припинення їх виплат, тобто з 01 лютого 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA6026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA6026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 10 жовтня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда