Справа № 260/1003/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/1003/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_14,

представника відповідача - Фалес Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Закарпатській області (вул. Минайська 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 жовтня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 09 жовтня 2019 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними і скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.06.2019 р. № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-110 та № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-109 Управління Держпраці у Закарпатській області.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що головним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Хланта Іван Юрійович проведено інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про що 29.05.2019 року складено акт №/ЗК/251/214/АВ інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця, яка використовує найману працю. Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-110 від 18.06.2019 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 83 тис. 460 гривень за не проведення індексації заробітної плати двом звільненим працівникам. Штраф накладено на підставі ст.265 ч.2 абз.4 КЗпП України. Також постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-109 від 18.06.2019 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 4 тис. 173 гривні за відсутність табелів обліку робочого часу. Штраф накладено на підставі ст.265 ч.2 абз.8 КЗпП України. Зазначає, що згідно з актом інспекційного відвідування, правовими підставами для його проведення слугували ст. 259 Кодексу законів про працю України та п. 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ № 295 від 26.04.2017 року. Звертає увагу, що затверджений Кабінетом міністрів України на підставі ст.259 КЗпП України Порядок, 14.05.2019 року визнаний нечинним Шостим апеляційним адміністративним судом, про що останнім ухвалена постанова у справі № 826/8917/17, а відтак з 14.05.2019 року Порядок не застосовується. Внаслідок не чинності Порядку (Постанови КМУ) органи Держпраці втратили право здійснювати державний нагляд (контроль) у формі інспекційних відвідувань. Зазначає, що з урахуванням встановленого постановою суду факту відсутності у Кодексі законів про працю України будь-яких особливостей здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, територіальні органи Держпраці можуть здійснювати заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю виключно керуючись вимогами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виконуючи їх у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що частини 1 та 2 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», про порушення яких зазначає позивач, не поширюються на здійснення заходів контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Зазначає, що інспекційне відвідування є формою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю. Звертає увагу, що здійснення таких видів інспекційних відвідувань, як планові чи позапланові інспекційні відвідування, ні Конвенцією МОП № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», ні іншими чинними законодавчими актами України не передбачено. Зокрема в ст. 16 Конвенції МОП № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» зазначено, що інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм. Звертає увагу, що дії посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області щодо проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 є законними, підстави для відмови скаржникам у розгляді їх скарги - відсутні, а тому вважає, що твердження позивача про те, що в Управління Держпраці у Закарпатській області були відсутні підстави для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 є помилковими.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, з мотивів, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення таких заперечив та просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 20.05.2019 року № 97 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 на підставі скарги гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо порушень позивачем відносно них трудового законодавства.

На підставі наказу видано направлення від 21.05.2019 року № 486 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , яке він отримав 28.05.2019 року.

Інспекційним відвідуванням проведеним 28-29.05.2019 року встановлено, що позивачем не проводиться індексація заробітної плати найманим працівникам.

Таким чином, відповідачем було встановлено, що позивач порушив ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 33 Закону України «Про оплату праці».

Також інспекційним відвідуванням встановлено, що нарахування та виплата заробітної плати найманим працівникам позивачем проводиться згідно книги нарахування заробітної плати. Згідно вказаної книги нарахування заробітної плати найманим працівникам проводиться два рази на місяць, а оплата праці працівникам проводиться один раз на місяць, що засвідчують підписи працівників в книзі нарахування заробітної плати.

Так, в квітні 2019 року нараховано заробітну плату водію ОСОБА_6 в розмірі 4200,00 грн, водію ОСОБА_7 в розмірі 4200,00 грн., водію ОСОБА_8 в розмірі 2758,98 грн., водію ОСОБА_9 в сумі 4200,00 грн. та менеджеру ОСОБА_10 в сумі 4800,00 грн., яку виплачено один раз у місяць, чим порушено вимоги ч. 1, ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Також було встановлено, що позивачем не ведуться табеля обліку робочого часу працівників, у зв`язку з чим не забезпечено достовірний облік виконаних працівниками робіт, чим порушено ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Так посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю ФОП ОСОБА_1 від 29.05.2019 року за ЗК/251/214/AВ в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 6 ст. 95, ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 , ч. 2 ст. 30, ст. 33 Закону України «Про оплату праці».

29 травня 2019 року головним державним інспектором припис № ЗК/251/214/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути всі виявлені порушення.

Постановами про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-110 та №ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-109 від 18.06.2019 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 83 460,00 грн. за не проведення індексації заробітної плати двом звільненим працівникам та у розмірі 4 173,00 грн. за відсутність табелів обліку робочого часу. Штраф накладено на підставі ст.265 ч.2 абз.4, абз. 8 КЗпП України.

Вважаючи вказані постанови відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані положеннями Закону України від 05.04.2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Приписами частин 4 та 5 статті 2 Закону № 877-V визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами та зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

З огляду на зазначені приписи Закону, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється за наявності підстав виключно у встановленому Закону № 877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах.

Конституційне поняття "закон", на відміну від поняття "законодавство", не підлягає розширеному тлумаченню. Це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень.

Єдиним діючим законом, який регулює порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), є Закону № 877-V. Відтак, при проведенні заходів державного контролю (нагляду) підлягають застосуванню усі положення Закону № 877-V, оскільки будь-яких особливостей іншими законами не встановлено.

Одночасно слід зазначити, що КЗпП України не визначає особливостей здійснення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю.

У свою чергу, постанова Кабінету міністрів України від 29.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є підзаконним нормативно-правовим актом, застосування якого прямо суперечить вимогам Закону № 877-V.

Крім того, на час проведення інспекційного відвідування та виникнення спірних правовідносин набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету міністрів України від 29.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Мотивом ухвалення такого судового рішення стало, зокрема, те, що оскаржувана постанова за своєю суттю суперечить вимогам чинного законодавства.

Положеннями ст. 6 Закону № 877-V визначено перелік підстав для здійснення позапланових заходів, серед яких позаплановий захід за зверненням громадянина здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Вказана вимога Закону відповідачем не була дотримана, оскільки перевірка призначена за відсутності погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального орган.

Частиною 2 статті 6 Закону № 877-V визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Статтею 1 Конституції України - Україна проголошується правовою державою. Згідно загальнотеоретичних положень про державу у концепції правової держави правове регулювання діяльності держави, її органів та посадових осіб будується за принципом "заборонено все, за винятком того, що прямо дозволяється законом".

Відповідач, здійснивши захід позапланового контролю без дотримання імперативних вимог Закону № 877-V, порушив наведений принцип.

Таким чином, відповідачем було незаконно здійснено захід державного нагляду (контролю), який не може породжувати для суб`єкта господарювання жодних правових наслідків.

Відповідач вважає, що його посадова особа могла провести інспекційне відвідування, оскільки органи Держпраці під час призначення та здійснення інспекційних відвідувань керуються такими основними законодавчими актами, як зокрема, - Конституція України, Конвенція Міжнародної організації праці № 81 1947 року Про інспекцію праці в промисловості й торгівлі, Кодекс законів про працю України, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контрою) у сфері господарської діяльності» (тільки ст.ст.1, 3, ч.1, 4, 6, 7, 8, абз.2 ч.10, ч.13 та 14 ст. 4, ч.1-4 ст.5, ч.3 ст.6, ч.1-4 та 6 ст.7, ст.ст.9,10,19, 20 21, ч.3, ст.22) та інше.

Однак суд звертає увагу, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та як уже було встановлено судом вище, спірні правовідносини врегульовані виключно положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контрою) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 1 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці в промисловості й торгівлі кожний член Міжнародної організації праці, для якого ця Конвенція є чинною, повинен забезпечувати систему інспекції праці на промислових підприємствах.

Суд звертає увагу, що вказана Конвенція №81 стосується виключно тільки промислових підприємств.

Визнаючи нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов правового висновку про те, що Порядком, затвердженими оскаржуваною постановою безпідставно поширено норми міжнародних Конвенцій на відносини, які такими Конвенціями не регулюються. Не розмежовано коло суб`єктів господарювання, на яких розповсюджуватиметься зазначений порядок контролю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі, ратифікованою Законом № 1985-IV від 08.09.2004 року та Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві № 129, та коло суб`єктів господарювання, під час перевірки яких не застосовуватимуться такі особливості, а перевірки здійснюватимуться відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позивач здійснює діяльність за КВЕД 49.41. Вантажний автомобільний транспорт, статус - фізична особа підприємець.

Отже, Конвенція № 81 не може бути правовою підставою для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на Конвенцію про допомоги у випадках виробничого травматизму № 121 від 08.07.1964 безпідставне, оскільки ця Конвенція врегульовує виключно питання допомоги у разі виробничого травматизму всіх працюючих за наймом (включаючи учнів) у приватному і суспільному секторах, у тому числі працюючих в кооперативах, а у разі смерті годувальника родини, встановлені категорії одержувачів допомог (ст.4 Конвенції).

Позивач не заперечуючи виявленого перевіркою порушення щодо не проведення індексації заробітної плати надав докази, що підтверджують виплату двом працівникам відповідної компенсації в розмірі 308,17 грн. та 55,34 грн.

Щодо не дотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме не ведення табелів обліку робочого часу працівників, у зв`язку з чим не забезпечено достовірний облік виконаних працівниками робіт суд зазначає наступне.

Форма табелю обліку робочого часу затверджено наказом № 489 5.12.2008р. «Про затвердження типових первинної облікової документації зі статистики праці» Державного комітету статистики України.

В преамбулі наказу № 489 зазначено, що відповідно до статей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику», враховуючи положення статей 80, 81, 95 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати наказано затвердити та ввести в дію з 1 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ організацій, що додаються.

Тобто метою затвердження форми № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», серед інших, було їх застосування для проведення державних статистичних спостережень (п. 2.2 Наказу № 489).

Крім того, згідно з п.2 Типової форми № П-5 форма носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень. При необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку на підприємстві.

Тобто відсутність у суб`єкта господарювання табелів обліку використання робочого часу не означає відсутності достовірного обліку виконуваної працівником роботи (ст. 30 ч.2 Закону України «Про оплату праці»).

Через специфіку господарської діяльності, облік робочого часу і відпочинку працівників здійснюється на підставі Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (в подальшому - Угода), до якої приєдналась й Україна, шляхом прийняття Закону України № 2819-IV від 07.09.2005 р. Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Відповідно до ст. 11 ч. 1, 2 Угоди підприємство організовує автомобільні перевезення таким чином, щоб члени екіпажу могли дотримуватися положень цієї Угоди. Воно здійснює постійний контроль періодів керування, годин іншої роботи й періодів відпочинку, використовуючи всі документи, що знаходяться в його розпорядженні, наприклад особові контрольні книжки. У разі виявлення будь-якого порушення цієї Угоди воно вживає негайних заходів для його усунення й недопущення його повторення, наприклад шляхом зміни графіків роботи й маршрутів.

На виконання Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», Конвенції Міжнародної організації праці 1979 № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Міністерством транспорту та зв`язку України, наказом № 385 від 24.06.2010 року затверджено інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.1 Інструкції - інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, а відповідно до п. 3.1 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Поняття терміну «контрольний пристрій (тахограф)» розкрито у п.1.4 Інструкції, який означає - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Тахокарта, за визначенням п.1.4 Інструкції - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Таким чином, суд дійшов висновку, що достовірність обліку виконуваної працівником роботи (ст. 30 ч. 2 Закону України «Про оплату праці») на вантажному автотранспорті забезпечується тахографами, а документальним підтвердженням є тахокарти.

На підтвердження ведення обліку позивачем робочого часу і відпочинку найманих працівників, позивачем подано протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, тахокарту.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було незаконно ініційовано та здійснено позаплановий захід державного контролю діяльності позивача, за наслідками проведення якого встановлено порушення.

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних постанов про накладення штрафу, прийнятих за результатами проведеного позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, оскільки проведення такого заходу не ґрунтується на законі, а встановлене у ході його проведення порушення не в повній мірі мало місце, зважаючи на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Закарпатській області (вул. Минайська 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.06.2019 року № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-110 та № ЗК 251/214/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-109 Управління Держпраці у Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець