Справа № ЗП/240/15/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про відмову у забезпеченні позову
10 жовтня 2019 року м. Житомир справа № ЗП/240/15/19
Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову (інші особи, які можуть отримати статус учасника справи відповідач - Житомирська міська рада), -
8 жовтня 2019 року ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду подано заяву про забезпечення адміністративного позову до пред`явлення позову.
Відповідно до заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 просить зупинити дію рішення Житомирської міської ради №1604 від 17 вересня 2019 року "Про впорядкування містобудівної діяльності м. Житомира".
В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що Житомирська міська рада необґрунтовано, порушуючи вимоги законодавства, внесла зміни до Генерального плану міста Житомира, зупинивши дію меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу, які відображені на містобудівній документації м. Житомира та ввели до складу Генерального плану міста ІАОП «УкрНДІпроектреставрації», який не був оприлюднений для ознайомлення громадськості міста перед його включенням до складу містобудівної документації, чим знехтувала, на думку ОСОБА_1 , його правами, якими він наділений відповідно до законодавства України та Статуту Житомирської міської ОТГ. Крім того, заявник також зазначив, що ІАОП міста є складовою частиною Генерального плану міста, який розробляється та затверджується саме в інтересах громади населеного пункту, будь-яке внесення змін до містобудівної документації без проведення процедури громадських слухань (обговорень) є незаконними та істотно порушують, на думку ОСОБА_1 , його права та інтереси, а також інтереси інших мешканців Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, що може призвести до невідворотних наслідків, у зв`язку з чим є необхідність у застосуванні забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Житомирської міської ради №1604 від 17 вересня 2019 року «Про впорядкування містобудівної документації м. Житомира».
Відповідності до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Положеннями статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частина 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 6 березня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 висловлює занепокоєння процесом внесення змін до містобудівної документації міста Житомира та вважає, що воно відбулося з порушенням встановленої законом процедури та що воно призведе до невідворотних наслідків, у зв`язку з чим слід застосувати заходи забезпечення позову.
Однак, заявник у своїй заяві наводить лише загальні аргументи, які на його думку свідчать про наявність підстав для забезпечення позову, не конкретизуючи при цьому, які саме наслідки для нього може мати невжиття таких заходів.
Отже, заявник не довів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Суд зазначає, що протиправність рішення №1604 від 17 вересня 2019 року, може бути встановлена судом виключно під час розгляду судової справи та не є очевидною на час розгляду даної заяви.
Запропоновані заходи забезпечення позову стосуватимуться не лише прав та інтересів позивача, а й вплинуть на права і обов`язки усього міста.
Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може істотно порушити права та законні інтереси інших осіб - мешканців Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, що не відповідає засадам інституту забезпечення позову.
Тому, враховуючи співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, спосіб у який позивач просить забезпечити позов не є допустимим на час розгляду даної заяви.
Орім того, заявником до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.
Відтак, заявником не доведено наявності обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову до його пред`явлення.
Згідно з частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Виходячи з викладених позивачем обставин та наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-154, 156, 204, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено: 10 жовтня 2019 року.

Суддя Д.М. Гурін