Справа № 278/1648/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/1648/19

Головуючий у 1-й інстанції: Зубчук І.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сигнаївського Євгена В`ячеславовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року (ухвалене в м. Житомир ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти МБ Сигнаївського Євгена В`ячеславовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти МБ Сигнаївського Євгена В`ячеславовича про скасування постанови.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що оскаржувана постанова не містить доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, а при її винесенні інспектором було порушено вимоги ст. 268 КУпАП.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що було винесено протокольну ухвалу від 08.10.2019 року.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Статтею 243 КАС України передбачено порядок ухвалення судових рішень.

Так, відповідно до ч. 4 вказаної статті судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Тому, з урахуванням ст.ст. 243 та 286 КАС України, постанова суду буде складена в межах 10 денного строку розгляду даної справи, який вираховується з 02.10.2019 року - час винесення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 19 червня 2019 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Сигнаївським Євгеном В`ячеславовичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП №000244, відповідно до якої 19.06.2019 о 15:11 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Skoda Superb", д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км./год., а саме рухався зі швидкістю 94 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підставами для скасування судом першої інстанції постанови про адміністративне правопорушення серії ДП №000244 відносно позивача було те, що у серійних номерах пристрою, який був виданий Сингаївському Є.В. та тим, який зазначений в оспорюваній постанові про адміністративне правопорушення є відмінність (а саме в постанові зазначено серійний номер пристрою 000545, а в Журналі обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них 0545), крім того те, що в Журналі обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них відсутній номер пломби на виданому Сигнаївському Євгену В`ячеславовичу лазерному вимірювачу швидкості.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач погодився із мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції, в якій суд прийшов до висновку, що відповідачем під час складання оскаржуваної постанови було дотримано процедуру її складання, а позивач в цій частині рішення не оскаржує, тому керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сигнаївського Євгена В`ячеславовича.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом дев`ятим статті 31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозйомки щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Із оглянутого колегією суддів відеозапису вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом "Skoda Superb", д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км./год., а саме рухався зі швидкістю 94 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Таким чином, на відеозаписі чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, факт перевищення швидкості позивачем підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме фотознімками здійснених приладом TruCam, на яких зафіксовано автомобіль позивача та встановлено, що даний автомобіль рухався зі швидкістю 94км/год., роздруківкою файлу щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, а також скриншот з інтернет сайту "Гугл карти", на якому по географічним координатам встановлено місце вчинення правопорушення позивачем.

Однак, судом першої інстанції, не надано вказаним доказам належної оцінки та не аргументовано належним чином підстави не взяття вказаних даних, як доказу.

При цьому, доказів, які б спростовували факт відсутності такого порушення позивачем не надано та судом першої інстанції не наведено.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що в Журналі обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них відсутній номер пломби на виданому Сигнаївському Євгену В`ячеславовичу лазерному вимірювачу швидкості TruCam з серійним номером 0545, що дають підстави для висновку про неправомірність його використання, з огляду на наступне.

Суд зауважує, що ведення і зазначення відомостей до Журналу обліку видачі та повернення лазерних та вимірювачів швидкості та записів з них передбачено дорученням Департаменту патрульної поліції №10221/41/27/02-2019 від 31.05.2019 року, згідно з яким до вказаного Журналу вносяться відомості про номер та стан пломби, яка ставиться на накопичувачу інформації, що унеможливлює видалення або перезапис інформації зафіксованої приладом TruCam.

Також, вказаним Дорученням визначається особа відповідальна за внесення записів до журналу та опломбування приладів.

Під час апеляційного розгляду справи, судом було досліджено вищезазначений журнал, з якого вбачається, що після здачі Сингаївським Є.В. приладу TruCam відповідальний перевірив наявність та цілісність пломби, про що зробив відмітку «ЦІЛА» (а.с.29-30).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про те, що вказаний прилад не може бути використаний як доказ через відсутність пломби є помилковим, оскільки в даному випадку встановлено, що пломба на приладі TruCam була наявна, проте відсутній лише її номер, а тому на переконання суду апеляційної інстанції відсутність запису про номер пломби не означає відсутність самої пломби на вище вказаному приладі.

Крім того, іншою підставою для скасування оскаржуваної постанови суд зазначає те, що існують відмінності у серійних номерах пристрою, який був виданий Сингаївському Є .В. та тим, який зазначений в оспорюваній постанові про адміністративне правопорушення, а саме у відповідності до Журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них поліцейському Сингаївському Є .В. було видано пристрій з серійним номером 0545, тоді як в постанові зазначено 000545, а тому відповідачем неправомірно використовувався вказаний пристрій.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що як у постанові, так і на скріншоті фото з відео, яким фіксувалось правопорушення, серійний номер пристрою, яким здійснювалась фіксація правопорушення зазначено 000545.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що невірний запис в журналі номерного знаку пристрою, яким здійснювалось вимірювання швидкості не може бути єдиним та достатнім доказом того, що особа не скоїла правопорушення і, що відбулась неналежна фіксація порушення позивачем правил дорожнього руху, та як наслідок не може бути єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак судом першої інстанції безпідставно не враховано зазначені докази.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сигнаївського Євгена В`ячеславовича задовольнити повністю.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти МБ Сигнаївського Євгена В`ячеславовича про скасування постанови скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в особі поліцейського роти МБ Сигнаївського Євгена В`ячеславовича про скасування постанови відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.