Справа № 540/927/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/927/19
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради в особі начальника Васильєвої Оксани Львівни та головного спеціаліста Павліченко І.А., Виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м. Херсоні в особі голови районної ради Кондратов Владислав Андрійович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивачі надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд прийняв немотивоване рішення про повернення позовної заяви, оскільки позивачі виконали вимоги ухвали про залишення позову без руху.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає доводи, які стосуються по суті заявлених позовних вимог..

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою від 08.05.2019 року позовна заява залишена без руху та встановлений строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Так, позивачам необхідно було привести позовні вимоги у відповідність до вимог КАС України; зазначити оригінали, яких саме письмових або електронних доказів наявні у позивачів; надати документи про сплату позивачами судового збору за заявлені вимоги немайнового та майнового характеру.

16.05.2019 року від позивачів на електронну адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачі на підтвердження обставин, що дають підставу для звільнення від сплати судового збору надіслали суду скріншот сторінки електронного особистого кабінету ОСОБА_1 на сайті ПФУ про отримувану ним пенсію, докази про наявність або відсутність доходів у ОСОБА_2 суду не надано.

Повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції зазначено, що з дослідженої заяви та доданих до неї документів слідує, що недоліки, зазначені в ухвалі від 08.05.2019 року позивачами усунуті частково, зокрема, позивачами не приведенні позовні вимоги, викладені на чотирьох аркушах, у відповідність до вимог КАС України, судовий збір позивачами не сплачений, належних доказів про те, що останні звільнені від сплати судового збору суду не надано, а долучені документи до заяви - не підтверджують дані обставини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до вимог статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 8 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено зазначення в позовній заяві переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування п.1 ч.4 ст.169 КАС України, повернення позивачеві позову є залишення адміністративного позову без руху.

Як вбачається з позовної заяви судом встановлено, що позивачі просили визнати протиправними дії та бездіяльність УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради (уповноважених осіб) у справі, щодо складання повідомлення про відмову призначення субсидії, що виявилось у відмові у наданні щомісячної адресної безготівкової субсидії на неопалювальний сезон - з 01.05.2018 року; стягнути матеріальну шкоду у розмірі розрахованої житлової субсидії ОСОБА_1 на неопалювальний сезон - з 01.05 по 30.09.2018 року, та на опалювальний сезон - з 01.10 по 30.04.2019 року з УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради; стягнути моральну шкоду, завдану протиправними діями та бездіяльністю УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради (уповноважених осіб начальник Васильєва О.Л., гол.спеціаліст Павліченко І.А., голова ради Кондратов В.А.); стягнути кошти у розмірі 247000 на користь ОСОБА_1 та 123500 грн. на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою від 08.05.2019 року позовна заява залишена без руху та встановлений строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Так, позивачам необхідно було привести позовні вимоги у відповідність до вимог КАС України; зазначити оригінали, яких саме письмових або електронних доказів наявні у позивачів; надати документи про сплату позивачами судового збору за заявлені вимоги немайнового та майнового характеру.

Матеріалами справи встановлено, що на вимоги ухвали про залишення позову без руху, 16.05.2019 року від позивачів на електронну адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачі на підтвердження обставин, що дають підставу для звільнення від сплати судового збору надіслали суду скріншот сторінки електронного особистого кабінету ОСОБА_1 на сайті ПФУ про отримувану ним пенсію та надані пояснення щодо уточнення позовних вимог та інформація щодо наявності доказів.

З оскаржуваної ухвали, судом зазначено, що станом на 21.05.2019 року позивачі не сплатили судовий збір, недоліки позовної заяви не усунули.

Щодо сплати судового збору колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне, право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа "Зубац проти Хорватії" (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012) (пункт 78). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (пункт 82).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

В той же час за усталеною практикою Європейського суду з прав людини сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 ЄСПЛ констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 ЕСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Законодавець у статті 8 Закону "Про судовий збір" закріпив норму відповідно до якої, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою: - відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; - зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, з урахуванням підстав зазначених в частині 1 ст. 8 Закону.

Таким чином, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Разом з цим, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування статті 8 законодавець пов`язав із поняттям "майнового стану сторони".

Однак, в такій редакції поняття "майнового стану сторони" є оціночним в кожній окремій справі.

Позивачем було зазначено про тяжкий майновий стан, що пенсія є не великою, що вони є малозабезпеченими особами та надано суду скріншот сторінки електронного особистого кабінету ОСОБА_1 на сайті ПФУ про отримувану ним пенсію.

Крім того, при відкритті апеляційного провадження судом апеляційної інстанції надавався додатковий час для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів для дослідження питання щодо майнового стану позивачів, яким була надана відповідна оцінка та встановлено, що позивачі належить до категорії малозабезпечених осіб.

Крім того приймаючи до уваги важливість спору для позивачів, який пов`язаний із вирішенням соціального спору, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для надання позивачам у відповідності до ст121 КАС України додаткового часу для уточнення позовних вимог та надання додаткових доказів щодо майнового стану.

Таким чином, судом першої інстанції проведено формальну оцінку наданим позивачами поясненням щодо позовних вимог та доказам для звільнення від сплати судового збору.

Колегією суддів встановлено, що позивачі звернулись з позовом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради в особі начальника Васильєвої Оксани Львівни, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради в особі головного спеціаліста Павліченко І.А., Виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м. Херсоні в особі голови районної ради Кондратов Владислав Андрійович та просили визнати протиправними дії та бездіяльність УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради (уповноважених осіб) у справі, щодо складання повідомлення про відмову призначення субсидії, що виявилось у відмові у наданні щомісячної адресної безготівкової субсидії на неопалювальний сезон - з 01.05.2018 року; стягнути матеріальну шкоду у розмірі розрахованої житлової субсидії ОСОБА_1 на неопалювальний сезон - з 01.05 по 30.09.2018 року, та на опалювальний сезон - з 01.10 по 30.04.2019 року з УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради; стягнути моральну шкоду, завдану протиправними діями та бездіяльністю УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради (уповноважених осіб начальник Васильєва О.Л., гол.спеціаліст Павліченко І.А., голова ради Кондратов В.А.); стягнути кошти у розмірі 247000 на користь ОСОБА_1 та 123500 грн. на користь ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поверхнево дослідив позовну заяву та передчасно прийняв рішення про її повернення

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик