Справа № 140/206/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9434/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді- доповідача Мікули О.І.,

суддів- Качмара В.Я., Ніколіна В. В.,

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного комунального підприємства Луцьктепло до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу.

Однак подана апеляційна скарга не відповідала вимогам ч.5 ст.296 КАС, а саме: апелянтом до поданої апеляційної скарги не долучено документ про сплату судового збору в розмірі, встановленому законом або докази звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано 10-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

На виконання вимог вказаної ухвали апелянт подав клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, мотивуючи це відсутністю кошторисних видатків на сплату судового збору, на підтвердження чого долучив виписку ДКС України про безспірне списання коштів з рахунків скаржника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Таким чином, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є об`єктивною підставою для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків, якщо при цьому не буде доведено, що заявник вчиняв активні дії, спрямовані на отримання коштів для сплати судового збору.

У зв`язку з цим доводи скаржника, наведені на обґрунтування підстав для продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги без надання доказів на підтвердження вчинення ним дій, спрямованих на отримання коштів для сплати судового збору, на думку колегії суддів, не можуть бути оцінені як об`єктивна перешкода для вчинення процесуальної дії у заздалегідь встановлений судом строк та, відповідно, як підстава для продовження зазначеного строку, а тому заявлене клопотання про продовження строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню.

Згідно з наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (за адресою вказаною апелянтом для кореспонденції), апелянт отримав копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху 23 вересня 2019 року, однак у визначений строк недоліків апеляційної скарги не усунув.

Оскільки на час постановлення цієї ухвали, апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст.298 та п.1 ч.4 ст.169 КАС України апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, особі, яка подавала апеляційну скаргу, необхідно роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.

Керуючись ст.ст.169, 241, 298, 328 КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного комунального підприємства Луцьктепло до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін