Справа № 520/7041/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 жовтня 2019 р. справа № 520/7041/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати рішення інспектора Харківської митниці ДФС Кельгіна А.В. про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є незаконним та необґрунтованими, оскільки позивачем надано всі підтверджуючі вартість ввезеного на митну територію України автомобіля документи, в тому числі висновок експертного авто товарознавчого дослідження щодо вартості автомобіля. В деклараціях у графі 43 "Метод визначення вартості" було зазначено 1 - основний метод, а митним органом було використано резервний метод визначення митної вартості.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні заявлених вимог відмовити з огляду на доводи наданого суду відзиву на позов, в контексті того, що позивачем не було надано до митниці жодного банківського платіжного документу, що стосується його автомобілю, а надані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, в тому числі складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Єдиним документом, наданим декларантом на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, заявленого до митного оформлення, є інвойс від 30.01.2019 року. За результатом вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що його вартість, визначена на підставі рахунку-фактури б/н від 30.01.2019 в розмірі 4793,40 Євро, не включає в себе витрати на транспортування цього ТЗ до місця ввезення на митну територію України. Наданий до митного оформлення позивачкою інвойс з вказаною вартістю 50000 SEK, не містить інформації про комерційні умови продажу товару та спосіб розрахунку за товар. За відсутності цих даних приймаються базисні умови продажу EXW (покупець приймає товар у вказаному місці та несе всі витрати, пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону) та здійснює 100% оплату товару. Місцем вчинення угоди купівлі-продажу транспортного засобу MERSEDES-BENZ, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 , була Швеція. Отже, подальше транспортування придбаного товару до місця ввезення на митну територію України здійснювалось за рахунок покупця, проте, зазначена декларантом митна вартість транспортного засобу не містить передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ обов`язкової складової - витрат на транспортування оцінюваних товарів. Коригування митної вартості автомобіля здійснено правомірно, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

В судове засідання, призначене на 09.10.2019 року, позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи представник позивача був повідомлений належним чином. Причини неявки не повыдомили.

Представником відповідача через канцелярію суду було надано заяву, в якій він не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Беручи до уваги неявку представника позивача та заяву представника відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами на підставі ст. 205 КАС України в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі наступне.

Згідно KVITTENS (Invoce) позивачем було придбано у компанії GARS BIL АВ автомобіль марки Mersedes-Bens, модель В 200 Natural Gas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_2, V-1991 куб.см.

21.03.2019 уповноваженою позивачем особою на декларування транспортного засобу особою ОСОБА_2 до митного поста «Харків- автомобільний» була подана до митного оформлення в митному режимі «імпорт» електронна митна декларація (далі - ЕМД) ІМ40ДЕ №UA807190/2019/008886 на товар: «Легковий автомобіль для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом (бензиновим), був у використанні: марка - Mersedes-Bens, модель В 200 - 1 шт. VIN НОМЕР_2 , V-1991 куб.см., потужність 115 кW, тип двигуна-бензин/метан. Номер двигуна - немає даних. Екологічний клас - ЄВРО 6, Кузов - універсал, календарний рік виготовлення - 2014, загальна кількість місць (включаючи місце водія) - 5, колісна формула - 4x2, колір - чорний. Виробник: Daimler AG. Країна виробництва: DЕ.

В ЕМД митна вартість транспортного засобу позивача була визначена за основним методом та заявлена митна вартість автомобіля в розмірі 50000,00 SЕК, що на дату подання ЕМД еквівалентно 4793,40 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача особою, уповноваженою позивачем на декларування товарів, були надані, зокрема, наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 30.01.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/216242 від 08.03.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 20.09.2017; висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5667 від 18.03.2019; договір про надання послуг митного брокера №3147 від 07.03.2019; довіреність № 7482 від 27.12.2018; квитанції №0.0..1 від 07.03.2019, №0.0..1 від 21.03.2019 щодо передоплати за митне оформлення ТЗ позивача; копія митної декларації країни відправлення MRN 19LTKC0100EK039D50 від 12.02.2019 ; паспортний документ фізичної особи НОМЕР_4 , виданий 27.12.2007. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Згідно принт-скрину АСМО «Інспектор» під час здійснення уповноваженою посадовою особою митниці контролю правильності визначення митної вартості ТЗ позивача спрацював ризик, згенерований автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АСАУР) за кодом 105-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_2 , валюта EUR, вартість 10621,50».

За поданою ЕМД було сформовано перелік митних формальностей, який формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС:

103-1 - перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби;

105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів;

106-2 - витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів;

210-1 - проведення митного огляду транспортного засобу;

911-1-забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

Посадовою особою митного поста «Харків-автомобільний» у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, 21.03.2019 був направлений запит № 1917 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС.

За результатами перевірки документів, поданих декларантом до митного оформлення було встановлено, що разом з ЕМД №UA807190/2019/008886 від 21.03.2019 не надано до митниці банківського або іншого платіжного документу, що стосується ТЗ позивача, єдиним документом на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, заявленого до митного оформлення, є KVITTENS (інвойс) б/н від 30.01.2019.

Посадовою особою відповідача було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 4793,40 Євро, яка визначена на підставі рахунку-фактури б/н від 30.01.2019, не включає в себе витрати на транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України та не надано документів, що містять відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Крім того, наданий до митного оформлення позивачем інвойс з вказаною вартістю 50000 SEK, не містить інформації про комерційні умови продажу товару та спосіб розрахунку за товар.

Оскільки місцем вчинення угоди купівлі-продажу транспортного засобу MERSEDES-BENZ, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 , була Швеція та подальше транспортування придбаного товару до місця ввезення на митну територію України здійснювалось за рахунок покупця, зазначена декларантом митна вартість транспортного засобу повинна містити обов`язкову складову - витрати на транспортування оцінюваних товарів.

За результатами відпрацювання запиту та проведеного аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, посадовою особою відповідача було встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з виникненням у посадової особи митниці сумніву у правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленої у ЕМД №UA807190/2019/008886 від 21.03.2019, на адресу декларанта було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів: 1) платіжні документи, банківські документи щодо здійснення оплати; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозиції; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом було надано відповідачу висновок висновок експертного автотоварознавчого дослідження №5667 від 18.03.2019 року, відповідно до якого, вартість зазначеного автомобіля визначена експертом в сумі 133886,72 гри.

За результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відповідачем було встановлено: за фактами митних оформлень подібних товарів у цінової базі ЄАІС ДФС, найбільш наближений за характеристиками транспортний засіб, оформлений за МД від 14.02.2019 №206010/2019/406129 - 12996,84 Євро.

Посадовою особою відповідача було проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, та було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме: 12996,84 Євро.

Посадовою особою відповідача було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року, за другорядним методом (резервним методом) визначення митної вартості.

В графі 33 вказаного рішення наведено обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості ТЗ позивача методів визначення митної вартості товарів, передбачених ст.ст.54-58, 368 МКУ.

Джерелом інформації для даного рішення слугували надані декларантом документи та наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, ЕМД UA№206010/2019/406129 від 14.02.2019.

У зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення товару, в зв`язку з невірним визначенням його митної вартості, прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року, Харківською митницею ДФС була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/01420, якою було відмовлено в митному оформленні ТЗ позивача за ЕМД №UA807190.2019.008886 від 21.03.2019.

27.03.2019 декларантом було надіслано відповідачу лист за №1, в якому він просив митницю прийняти рішення стосовно митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10 денного терміну розгляду документів, передбаченого МК України, та зазначив, що всі необхідні документи були надані разом з МД №807180/2019/008886 від 21.03.2019.

Декларантом була подана нова митна декларація № UА807190/2019/009559, за якою транспортний засіб позивача було оформлено відповідачем та випущено у вільний обіг.

Незгода позивача з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів документи.

При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. Класифікатор документів, затверджено наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 (далі - Класифікатор документів).

Згідно ч.2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу ( ч.1-2 ст. 54 МК України).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ч.5 ст.54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, (далі - Методичні рекомендації) у випадках спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до положень ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58 МКУ).

Розглядаючи вказану справу, суд вказує, що контроль правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленого до митного оформлення за ЕМД від 21.03.2019 року, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МКУ шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст.336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками, а підставою прийняття спірних рішення стало невиконання позивачем, на думку митного органу, вимог п.4 та п.6 ч.2 ст.53 МК України, що полягало у непідтвердженні митної вартості ТЗ в контексті витрат на транспортування, та ненадання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідач в обґрунтування своєї позиції зазначав, що позивачем не було надано до митниці жодного банківського платіжного документу, що стосується його автомобілю, а надані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з розділом ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Системно аналізуючи вищевказане норми права, суд вказує, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача, водночас, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В ході розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем, разом з ЕМД №UA807190/2019/008886 від 23.01.2019 не було надано банківського документу, що стосується його транспортного засобу, що підтверджується відомостями графи 44 вказаної ЕМД.

Доказів витрат на транспортування транспортного засобу позивачем та його представником також до суду не надано.

Таким чином, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені обставини обумовили наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленої у ЕМД, що стало підставою для витребування додаткових документів.

Надаючи оцінку додатковому документу - висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5667 від 18.03.2019 року, наданого позивачем митному органу, суд зазначає наступне.

Визначення ринкової вартості (як зазначено у висновку - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ на ринку подібного КТЗ на дату оцінки) транспортного засобу позивача, що був предметом дослідження, визначалась на підставі середніх цін КТЗ, що ввозяться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах, на ринку провідної країни-експортера Німеччини. До висновку додана інформація про вартість аналогічного автомобіля на ринку Німеччини.

Коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу відповідачем проведено без врахування вищевказаного висновку.

Суд зазначає, що такі документи як висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу не входить у перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів передбачених ст. 53 Митного кодексу України та ст. 368 Митного кодексу України.

Таким чином, висновок відповідача, щодо сумнівів у правильності заявленої позивачем митної вартості ТЗ є обґрунтованим, оскільки надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості ТЗ та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за нього.

Відтак, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства, так як митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Додаткових документів для спростування обґрунтованих сумнівів митниці в об`єктивності заявленої митної вартості товарів позивачем надано не було.

Розглядаючи вказану справу, суд вказує, що відповідачем було правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україні відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами.

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VШ цього Кодексу та цією главою.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу ( ч.2 ст. 54 МК України).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні ( ч.2 ст. 58 МК України).

Встановлені судом та підтверджені в ході розгляду справи обставини відсутності банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (п.4 ч.2 ст.53 МКУ), транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, та документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6 ч.2 ст.53 МКУ), а також розбіжності стосовно дійсної вартості ТЗ позивача, виключали можливість для митного органу визнати заявлену декларантом та розраховану за основним методом митну вартість ТЗ.

Також, відповідно до наданих до митного оформлення документів (враховуючи і додатково надані) відповідач не мав змоги застосувати жоден із другорядних методів визначення митної вартості окрім резервного з огляду на наступне.

У разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), за митну вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження, виробник.

У разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку, країна походження, виробник.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості.

При цьому суд, досліджуючи вказане рішення відповідача встановив, що рішення відповідає вимогам ч.2 ст. 55 МК України, оскільки, у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст..ст. 54, 55, 57, 58, 368 МК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та, водночас, про законність оскаржуваного рішення.

Суд вказує, що висновки, за результатами розгляду вказаної справи відповідають висновкам Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, що містяться в постанові від 15 травня 2018 року (справа №809/1260/17), яку судом враховано на виконання приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Також, суд враховує висновки Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений у постановах від 02.04.2019 по справі №826/14258/15 (провадження №К/9901/23135/18), від 02.04.2019 по справі №815/4150/14 (провадження №К/9901/3483/18), суть яких зводиться до того, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

Отже, зважаючи на положення МК України та зазначені висновки Верховного Суду, які, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення та відсутність підстав для його скасування.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було доведено правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.