Справа № 480/2410/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2019 р. Справа № 480/2410/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження адміністративну справу №480/2410/19 за позовом Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в академії,-
В С Т А Н О В И В:
Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького, у якій просить суд про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в академії.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії за власним бажанням, відтак, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького. Зазначає, що заборгованість у розмірі 177024,15 грн. до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням.
Станом на 10.10.2019 відповідачем, у порядку та в строки визначені ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив не надано, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання 10.10.2019 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.
У клопотанні від 19.09.2019 представник Адміністрації Державної прикордонної служби України просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.92).
Ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.07.2019 року було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, зазначену у матеріалах справи, однак було повернуто до суду 06.08.2019 року з відміткою пошти: "інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".
У зв`язку з цим ухвалою суду від 16.09.2019 відкладено розгляд справи та надіслано на адресу відповідача, вказану у довідці про місце реєстрації (а.с.96), ухвалу про відкладення розгляду справи. Проте дане поштове відправлення також було повернуто до суду 27.09.2019 року з відміткою пошти "інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.100). Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Відповідно до ч.1,4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши в порядку письмового провадження подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького з 31.08.2015 року на підставі контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31.08.2015 (а.с.17)
22.03.2017 сержантом ОСОБА_1 було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національній академії Державної прикордонної служби України ім.Б.Хмельницького (а.с.17).
24 квітня 2018 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького №320-ос "Про особовий склад" з сержантом ОСОБА_1 , за підпунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та підпунктом 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) з 24 квітня 2017, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії в сумі 177024,15 грн. (а.с.20).
24.05.2017 Національною академією Державної прикордонної служби України ім.Б.Хмельницького було складено та вручено ОСОБА_1 розрахунок №13 від 23.05.2017 про відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням в Національній академії в сумі 177024,15 грн., що підтверджується підписом відповідача (а.с.21).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З врахування позиції Верховного Суду, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до норм статті 3 "Про Збройні Сили України" - організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктами 3-4 "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.
Відповідно до п. 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України, курсант ОСОБА_2 зобов`язаний у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки - розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з розрахунком Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 23.05.2019 №13 витрати на утримання відповідача становлять 177024,15 грн. (а.с.21).
Суд наголошує, що курсанти, які навчаються в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в академії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець