Справа № 240/7787/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/7787/19

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати незаконним рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200087/2 від 07.03.2019.

Свої доводи незаконності оскаржуваного рішення позивач обґрунтовує тим, що заявлена нею митна вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT 2015 р.в., кузов № НОМЕР_1 , відповідно до інвойсу № 591/2019 від 12.02.2019 в сумі 9000,00 EUR підтверджена фактичними документами, а митна вартість, яка визначена на умовах корегування митним органом в сумі 12650 EUR безпідставна та базується виключно на припущеннях відповідача та неофіційних джерелах. Вважає незаконним оскаржуване рішення та спростовує підстави для його прийняття тим, що враховуючи подані митному органу документи позивачем здійснено розрахунок митних платежів, у відповідності до ст.ст. 52, 295 Митного кодексу України, внесено зазначені платежі на рахунок відповідача та подано попередню митну декларацію до митного органу для прийняття останнім відповідного рішення. Відповідачем, у свою чергу, погоджено митну вартість товару, визначення нарахованих та сплачених митних платежів та прийнято митну декларацію №1801/UA101070/2019/014314 від 28/02/2019 в цілому без зауважень, що і слугувало підставою для ввезення позивачем товару для власних потреб в режимі імпорт. Однак, у завершенні митного оформлення доставленого товару позивачу відмовлено з підстав необґрунтованої його митної вартості, а також наявності сумнівів у достовірності правочину, у тому числі права власності продавця на оцінюваний товар. Вказує, що Житомирською митницею ДФС не доведено наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості транспортного засобу, а тому вважає незаконним рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200087/2 від 07.03.2019.

Позивач, вважаючи порушеними конституційні норми та норми митного законодавства, звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання у справі. Встановлено сторонам, які беруть участь у справі, строки для подання заяв по суті справи.

01.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву №1714/9/06-70-10 від 01.08.2019 (а.с.55-61). Зі змісту якого вбачається, що документи, які були подані позивачем разом із митною декларацією до митного оформлення, у відповідності до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, проаналізовані на предмет наявності у них розбіжностей. В ході такого аналізу встановлено, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала фактуру (інвойс) № 591/2019 від 12.02.2019, що у свою чергу викликало сумніви у достовірності правочину та права власності ОСОБА_2 Autopark GmbH на оцінюваний товар, а також права розпоряджатися таким товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Разом з тим, додатково надані позивачем банківські платіжні документи, не могли слугувати підтвердженням митної вартості оцінюваного товару, оскільки підтверджували сплату у розмірі 300 EUR, в той час, як фактурна вартість такого транспортного засобу становила 9000 EUR. Крім того, надана позивачем копія митної декларації не могла бути використана, як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки містила різні відомості щодо його вартості. При цьому стверджує, що декларантом, не подано до митного органу документи, які вимагалися органом доходів та зборів та документи, що підтверджували митну вартість відповідно до обраного декларантом резервного методу визначення його вартості.

Вказав, що методи визначення вартості товару 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а 2в і 2г у зв`язку із відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. При цьому, митна вартість визначена за резервним методом та із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних органами доходів та зборів митних вартостях митної декларації №UA400030/2019/8360 від 14/02/2019 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 12650 EUR.

Підготовче засідання, призначене на 01.08.2019, було відкладено на 03.09.2019 у зв`язку із необхідністю представника позивача ознайомитися з відзивом на позов.

Відповідно до ухвали, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 03.09.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 10 вересня 2019 року, який було відкладено у зв`язку із поданим представником позивача клопотанням про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні, призначеному на 24.09.2019, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 24.09.2019, постановлено подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 05.03.2019 до митного оформлення в режимі імпорт подано електронну митну декларацію №UА 101070/2019/015201 (далі митна декларація) на легковий автомобіль: марки VOLKSWAGEN VM, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна НОМЕР_2 , двигун CRLB, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 cм кв, загальна кількість місць 5, колісна формула 4х2; колір синій, призначення пасажирський, тип кузова універсал, був у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення 2016 (а.с.64-65).

Разом з митною декларацією позивачем були подані наступні документи: технічний паспорт на транспортний засіб № НОМЕР_3 , рахунок №591 НОМЕР_4 від 12.02.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 17.06.2015, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209060/2019/21219 від 03.03.2019, довідка про транспортні витрати від 05.03.2019; експортна декларація MRN 19DE07EO від 27.02.2019, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, паспорт громадянина України № НОМЕР_5 від 10.04.2002.

При подачі електронної митної декларації типу ІМ40ДЕ декларант самостійно визначив митну вартість за резервним методом, що підтверджується даними електронної митної декларації графа 43, код 6.

В свою чергу, після реєстрації такої декларації в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (ЄАІС) спрацювали ризики, в т.ч. і ті, що стосуються митної вартості, а саме: код 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», тобто, вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_6 , валюта- ЕUR, вартість- 14550,00; код 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» так як, вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_6 , валюта- ЕUR, вартість- 14550,00.

У зв`язку із спрацюванням ризиків посадовою особою митного посту «Житомир-центральний» було направлено запит до Управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості (а.с.76).

В ході опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено такі розбіжності:

- у свідоцтві про реєстрацію транспорта засобу власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок фактуру (інвойс) № 591/2019 від 12.02.2019;

- до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить особі, яка склала рахунок-фактуру № 591/2019 від 12.02.2019, що, у свою чергу викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності ОСОБА_3 GmbH на оцінюваний товар, а також розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу;

- додатково надані банківські платіжні документи не могли бути використані як документи, що підтверджують митну вартість оцінюваного товару, оскільки згідно із зазначеним документом сплачено 300 ЕUR, тоді як фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу становить 9000 ЕUR;

- додатково надана копія митної декларації країни відправлення №МRN 19DЕ07Е0 від 27.02.2019 також не могла бути використана як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки містить різні відомості щодо вартості товару; не подано документи, що підтверджують митну вартість відповідно до обраного декларантом резервного методу визначення митної вартості.

Відповідачем митна вартість транспортного засобу була визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 14.02.2019 №UА400030/2019/8360 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становила 12650 EUR.

За результатами опрацювання документів та проведення консультацій, митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів Житомирської митниці ДФС №UA101000/2019/200087/2 від 07.03.2019, відповідно до якого скориговано митну вартість товару за №UA101070/2019/015201, а саме: легковий автомобіль: марки VOLKSWAGEN VM, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна НОМЕР_2 , двигун CRLB, робочий об`єм циліндрів двигуна НОМЕР_7 cм кв, загальна кількість місць 5, колісна формула 4х2; колір синій, призначення пасажирський, тип кузова універсал, що був у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення 2016, дата першої реєстрації - 22.07.2015, з 9000,00 EUR на 12650,00 EUR (а.с. 12-13).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості товарів та вважаючи його незаконним, звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України), Податковим кодексом України (далі ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

При цьому, за замістом частини 1 статті 1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч.2 ст. 52 МК України).

Положеннями статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Зі змісту ч.3 ст. 53 МК України вбачається, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч.6 ст. 54 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зміст вищенаведених норм дає підстави вважати, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Однак, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вищевикладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, в подібних правовідносинах, у постанові від 11.06.2019 в справі №804/7761/15.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З матеріалів справи вбачається, що в ході опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено ряд розбіжностей, про які вище зазначалося. Зокрема, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зазначено Sartorius Mechstronics T&H GmbH (графа С.3.1, а.с.16), відмінну від тієї, що склала рахунок фактуру (інвойс) № 591/2019 від 12.02.2019, тобто ТОВ «Ротензеер Автопарк» (а.с.33). При цьому, суд критично ставиться до твердження позивача у своїй позовній заяві, що знятий автомобіль з обліку в іноземній державі може не належати особі внесеній до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки митному органу не було надано свідоцтво, яке б підтверджувало право власності на оцінюваний товар ТОВ «Ротензеер Автопарк», а також право розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу.

Відтак, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, митним органом були витребувані додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Проте, декларантом не подано документів, що вимагалися органом доходів та зборів у порядку передбаченому ч.3 ст.53 МК України, у зв`язку із їх відсутністю, про що свідчить підпис представника декларанта ОСОБА_4 , здійснений 07.03.2019 (а.с.79).

Більш того, декларантом не подано документи, що підтверджують митну вартість відповідно до обраного декларантом резервного методу визначення митної вартості.

Згідно із частиною 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 57 МК України закріплено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст. 57 МК України).

За приписами частини першої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно із ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Враховуючи, що метод визначення митної вартості за ціною угоди не міг бути застосований митним органом проведено процедуру консультацій з декларантом.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару, митним органом 07.03.2019 було проведено консультацію.

Як зазначає митний орган, рівень митної вартості товару становить 12650 EUR, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, зокрема методів 2а і 2б з підстав відсутності цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. При цьому, митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД №UA400030/2019/8360 від 14.02.2019 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосував статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року .

Факт проведення консультацій, підтверджується письмовим повідомленням представника декларанта, під час проведення якої, додаткових документів останнім не надано (а.с.80).

Так, методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджено наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року №689 (далі - Методичні рекомендації).

У відповідності до пунктів 114 розділу 2 Методичних рекомендацій робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа).

Виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо); порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу.

Положеннями пункту 6 розділу 2 Методичних рекомендацій закріплено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Згідно з пунктом 8 розділу 2 Методичних рекомендацій у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Відтак, як вже зазначалося, при реєстрації в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (САІС) електронної митної декларації №UА 101070/2019/015201 відбулося спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару: код 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», оскільки вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIP-кодами: WVWZZZ3СZGЕ018101, валюта- ЕUR, вартість- 14550,00; код 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

В силу приписів статті 54 Митного кодексу України на митний орган покладено обов`язок здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. При цьому, митниця має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Реалізуючи повноваження контролю щодо правильності визначення декларантом митної вартості автомобіля, відповідачем досліджено долучені до декларації документи та виявлено ряд розбіжностей, про які зазначалося вище.

Враховуючи вищевикладене, відповідач, реалізуючи функції контролю правильності визначення митної вартості товару, запропонував декларанту надати додаткові докази, які б підтвердили правильність визначення митної вартості легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN VM, модель PASSAT, проте вказані документи митному органу декларантом не надано.

В свою чергу, після встановлення розбіжностей у поданих документах та при спрацюванні ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом була проведена процедура консультацій з декларантом у відповідності до вимог розділу 2 Методичних рекомендацій, відповідно до якої декларанту роз`яснено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та витребувано додаткові докази, однак жодних додаткових документів представником позивача митному органу не надано (а.с.80).

Враховуючи вищевикладене, а також у зв`язку із неподанням декларантом витребуваних додаткових доказів у справі, на підтвердження правильності визначення митної вартості транспортного засобу, складене митним органом Рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200087/2 від 07.03.2019 є правомірним. У митного органа було достатньо правових підстав для його винесення.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено протиправність Рішення про коригування митної вартості товарів призначення Житомирської митниці ДФС №UA101000/2019/200087/2 від 07.03.2019, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, у дані справі не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов