Справа № 367/7401/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року №367/7401/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецької О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, про визнання протиправним та скасування рішення -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного виконавеця Говорова Павла Володимировича, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця Говорова П.В. від 01.10.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди.

Обґрунтовуючи такі вимоги позивач зазначив, що на примусовому виконанні Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича перебував виконавчий напис, вчинений 10 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 10655, виконавче провадження № 57099472.

Позивач вважає, що правові підстави для стягнення винагороди виконавця з урахуванням повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою без фактичного виконання рішення у відповідача були відсутні. т

Враховуючи викладене, позивач вважає спірна постанова прийнята необгрунтовано, протиправно, відповідно підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач, заперечуючи проти позову у письмовому відзиві, вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що під час прийняття спірної постанови він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене у відзиві, просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, яка стала підставою для відкриття провадження у адміністративній справі № 367/7401/18 від 24 вересня 2019 року про визнання протиправним та скасування постанови, в зв`язку з порушенням строків звернення до суду, залишити без розгляду, а в разі якщо позивачем буде заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а вказані ним у заяві підстави будуть визнані судом поважними, відмовити в задоволенні позовної заяви.

Протокольною ухвалою суду від 02.10.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

28 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося до відповідача із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документу, а саме виконавчого напису, вчиненого 10 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 10655 про звернення стягнення на будинок житловий з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею - 0,1504 гектара, кадастровий номер: :01:071:0017, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 574373,96 грн.

29 серпня 2018 року відповідачем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, про що винесено відповідну постанову №57099472 від 29 серпня 2018 року.

З метою забезпечення виконання рішення суду 29 серпня 2018 року відповідачем арештоване майно, що належить боржнику, та на яке необхідно звернути стягнення відповідно до виконавчого документа, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, про що винесені відповідні постанови.

03 вересня 2018 року позивачем здійснено опис та арешт нерухомого майна боржника, про що винесена відповідна постанова.

Також 03 вересня 2018 року для проведення оцінки описаного та арештованого майна, позивачем винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій Партнере".

Всі копії постанов, що були вчинені в рамках виконавчого провадження № 57099472, доведені відповідачем до відома сторін виконавчого провадження, шляхом надсилання учасникам рекомендованих листів, за адресами, зазначеними у виконавчому документі.

11 вересня 2018 року на адресу відповідача надійшли звіт про оцінку земельної ділянки, загальною площею - 0,1504 гектара, кадастровий номер: :01:071:0017, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

12 вересня 2018 року описане та арештоване майно передано відповідачем до Державного підприємства "СЕТАМ" для проведення електронних торгів з його реалізації.

19 вересня 2018 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - Тронь Дмитро Юрійович, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

01 жовтня 2018 року на адресу відповідача надійшла заява представника ТОВ "Кредитні ініціативи" про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого напису, вчиненого 10 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 10655.

01 жовтня 2018 року позивачем винесені: постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; постанова про стягнення основної винагороди; постанова про повернення виконавчого документа без виконання.

Вказані постанови 01 жовтня 2018 року були вручені особисто представнику боржника - Тронь Д.Ю. , про що свідчить відмітка на супровідних документах.

Позивач вважає, що постанова відповідача про стягнення з боржника основної винагороди є протиправною та такою, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

З приводу доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (стаття 120 КАС України).

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлюються статтею 123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

- у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

- у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом зазначалось, що 01 жовтня 2018 року позивачем винесені: постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; постанова про стягнення основної винагороди; постанова про повернення виконавчого документа без виконання.

Вказані постанови 01 жовтня 2018 року були вручені особисто представнику боржника - Тронь Д.Ю. , про що свідчить відмітка на супровідних документах, тобто днем, коли позивач дізнався про порушення свої прав чи інтересів є 01 жовтня 2018 року, а спливає він 11.10.2018(включно).

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду в межа строку, визначеного законодавством, а саме 11.10.2018, що підтверджується відміткою Укрпошти на поштовому виправленні, яким надсилався позов до Ірпінського міського суду Київської області.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приватним виконавцем Говоровим П. В. нехтуються встановлені законом обов`язки, що грубо порушує права позивача як сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів - діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 10) Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Згідно зі ст. 42, 45 Закону України Про виконавче провадження винагорода приватного виконавця сплачується за вчинення виконавчих дій.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Таким чином, законом встановлено правові підстави для стягнення винагороди виконавця, які в даному виконавчому провадженні відсутні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 18 закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В той же час в межах виконавчого провадження ВП №57099472, кошти в розмірі 574373,96 грн. не стягувалися, у зв`язку з поданням заява представником ТОВ "Кредитні ініціативи" про повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак відсутні підстави для стягнення з позивача на користь приватного виконавця Говорова П.В. основної винагороди.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, а саме:

- прийнята не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

- постановлена необгрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без врахування відсутності фактичного виконання рішення суду та факту наявності заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання;

- постанова прийнята нерозсудливо, без з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів боржника і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), виконавчий документ повернуто Стягувачу, який в будь-який момент може звернутися з заявою про прийняття його до примусового виконання повторно, що знову призведе до стягнення витрат виконавчого провадження та винагороди державного або приватного виконавця, що суттєво погіршує майновий стан боржника, та фактично є двічі притягненням його до майнової відповідальності.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем не наведено доказів на підтвердження правомірності спірної постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн. тому беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачу суму понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Говорова Павла Володимировича від 01.10.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57099472.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.