Справа № 639/4922/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.Справа № 639/4922/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Єрмоленко В.Б., м. Харків по справі № 639/4922/19

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко Олени Вікторівни , Начальника відділу призначення субсидій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Чалої Тетяни Леонідівни

про вжиття судом позитивних дій по запобіганню та протидії прямій дискримінації права заявника на соціальний захист та доступ до публічної інформації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова, як до адміністративного, з позовною заявою до начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко О.В., начальника відділу призначення субсидій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Чали Т.Л. про вжиття судом позитивних дій по запобіганню та протидії прямій дискримінації права заявника на соціальний захист та доступ до публічної інформації.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 липня 2019 року позовну заяву передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду на підставі п.2 ч.1 ст. 29 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду за територіальною підсудністю.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та передати справу до Жовтневого районного суду м. Харкова.

В судове засідання представники відповідачів не прибули про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представників відповідачів.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про передачу справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова, як місцевому суду, оскільки її розгляд за правилами розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів віднесено до підсудності окружного адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Згідно Конституції України (ст.125 Конституції України) і Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (ст.17) судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно принципу спеціалізації Законом визначено види і повноваження місцевих судів (ст.ст.21, 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»): загальні суди, які розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом; господарські суди, які розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції; адміністративні суди, які розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).

Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом (ч.5 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже судова юрисдикція - це компетенція судів здійснювати правосуддя в формі визначеного законом виду судочинства і щодо визначеного кола правовідносин.

Статтею 19 КАС України передбачено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тобто визначено предметне коло справ, які розглядаються адміністративними судами.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Під підсудністю можливо також розуміти коло адміністративних справ, вирішення яких віднесено до компетенції певного адміністративного суду.

Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно з законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях.

Виходячи з аналізу глави 2 розділу І КАС України, під підсудністю розуміється сукупність предметної (ст. 20, 21), інстанційної (ст. 22), територіальної (ст. 25) юрисдикції адміністративних судів.

За правилами предметної підсудності визначається, який суд (якої ланки) має розглядати адміністративну справу у першій інстанції: місцевий загальний суд як адміністративний суд або окружний адміністративний суд.

Територіальна підсудність це визначений Кодексом адміністративного судочинства України порядок розподілу справ між адміністративними судами одного й того самого рівня залежно від території, на яку поширюється їхня юрисдикція.

Інстанційна підсудність визначає, який суд розглядає справу як суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції.

Статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017 змінено юрисдикцію адміністративних судів, зокрема, звужено предметну юрисдикцію загальних місцевих судів, як адміністративних судів. Так, спори про публічно-правовий спір, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, віднесені до предметної юрисдикції окружних адміністративних судів, оскільки не зазначені у ч. 1 ст. 20 КАС України.

Правила предметної підсудності, передбачені статтею 20 КАС України, разом з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ.

В розумінні ч.2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Отже, до вирішення питання про територіальну підсудність відповідної справи має бути визначений адміністративний суд, повноважний здійснювати судочинство у цій справі у підвідомчих йому провадженнях, оскільки на відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, предметна підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Щодо територіальної підсудності даної справи, то і позивач, і відповідач у даній справі знаходяться у м. Харкові, що за територіальною підсудністю (з урахуванням предметної підсудності) відноситься до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стосовно предметної підсудності чинний КАС України аналогічної норми не містить.

Проте, згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, чинним Кодексом адміністративного судочинства України не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо, рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), зокрема визначених статтею 20 КАСУ, тобто у разі порушення правил предметної підсудності.

В даному випадку судом першої інстанції з метою уникнення підстав для безумовного скасування судового рішення направлено справу за предметною підсудністю, яка визначена у статті 20 КАСУ, що відповідає приписам процесуального законодавства, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності розгляду справи судом, встановленим законом. У цій справі таким судом є окружний адміністративний суд, а не місцевий загальний суд як адміністративний.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що даний спір є цивільно-правовим, оскільки позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з огляду на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що стягнення моральної та матеріальної шкоди позивач пов`язує з вирішенням публічно-правового спору про визнання незаконною дискримінацію права на соціальний захист - відмову у наданні субсидії та розрахунку обов`язкових платежів на літній період та права запитувача на доступ до публічної інформації, вчинену посадовими особами Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобоварського району Харківської міської ради Панченко О.В. та Чала Т.Л.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність передачі адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко О. В., начальника відділу призначення субсидій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Чали Т.Л. про вжиття судом позитивних дій по запобіганню та протидії прямій дискримінації права заявника на соціальний захист та доступ до публічної інформації, за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року по справі № 639/4922/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року