Справа № 160/5817/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року Справа № 160/5817/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
24.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.08.2018 року відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсій на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 85% заробітку є протиправною, оскільки нормою частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено право позивача як особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на збільшення розміру пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж (20 років), але не вище 85 процентів заробітку.
Ухвалою суду від 26.06.2019 було відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що перерахунок пенсії позивачу неможливо зробити, оскільки: пенсія позивача не призначена на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; застосування ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе за наявності «бажання особи»; розрахунок розміру пенсії за приписами ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за двоскладовою формулою, неминуче призведе до зменшення розміру пенсії позивача.
Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останній звернув увагу на те, що особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону №796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватись за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік. Окрім того, нарахування пенсії позивачу, ліквідатору наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду війни 2 групи у максимальному розмірі ніяким чином не позбавляє права на перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком із застосуванням норм п.2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач у судове засідання 10.10.2019 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.
Представник відповідача у судове засідання 10.10.2019 не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління.
Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІ групи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-VІІ.
04.04.2019 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії, призначеної позивачу, з врахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 85% заробітку.
Листом 08.04.2019 №1838/03.20-26 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відповідь на звернення позивача від 04.04.2019, якою у проведенні такого перерахунку було відмовлено з посиланням на те, що на теперішній час розмір пенсії позивача складає 14 970,00 грн. Проводити перерахунок пенсії згідно з частиною другою статті 27 Закону 1058 недоцільно, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсійної виплати.
Вважаючи свої права та захищені законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон № 796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.
У зв`язку з цим, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в пункті 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ.
Аналіз викладеного положення Закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
Отже, суд доходить висновку, що громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, перерахунок пенсії має здійснюватися відповідно до вимог спеціального закону - Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15) та від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16), а також Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року (справа № 560/675/17).
Таким чином, доплата за понаднормативний стаж ОСОБА_1 має розраховуватись виходячи з 34 років понаднормативного стажу.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо посилання відповідача у своєму відзиві на те, що позивачем було вже оскаржено дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.08.2018 з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 по справі №160/7919/18 у задоволенні позовних вимог було відмовлено, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 по справі №160/7919/18 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено, оскільки позивачем було не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка відповідно до Порядку №22-1.
Отже, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на вищевказане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки судом було відмовлено позивачу саме з причин не дотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка відповідно до Порядку №22-1.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, при цьому позивачем доведено протилежне, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року з урахуванням ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсій на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 85% заробітку та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсій на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 85% заробітку.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.
Поряд із цим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко