Справа № 817/1347/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8916/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Коваля Р.Й.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Друзенко Н.В.), постановлену у письмовому провадженні в м.Рівне 26 липня 2019 року у справі №817/1347/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в листі №К-3299/0-6329/0/6-17 від 04.08.2017 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 1 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Обарівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, зобов`язати відповідача вчинити дії в порядку встановленому частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України по розгляду клопотання від 07.07.2017 для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 1 га за межами населеного пункту на території Обарівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2017, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018, позов задоволено. Постановою Верховного Суду від 30.05.2019 касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишено без задоволення, а судові рішення у справі №817/1347/17 без змін.

17.04.2019 ОСОБА_1 подав клопотання про винесення судом окремої ухвали, оскільки судове рішення у справі №817/1347/17 тривалий час залишається не виконаним через неналежне ставлення начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_2 до своїх обов`язків, а також через його упереджене ставлення до ОСОБА_1

26.07.2019 Рівненським окружним адміністративним судом постановлено окрему ухвалу.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що за даними Публічної кадастрової карти судом встановлено, що бажана для позивача ділянка розміщена в зоні 03, кварталу 004, КОАТУУ , Острозький район, Рівненська область (межує з ділянками :03:004:0185, :03:004:0270, :03:004:0269, а також із землями, які як об`єкти цивільних прав не визначені). Суд першої інстанції врахував, що відповідач повторно розглянув клопотання позивача вх.№К-3299/0/5-17 від 07.07.2017 і знову відмовив у задоволенні такого, мотивувавши відмову тим, що згідно з графічними матеріалами, долученими до поданого ним клопотання встановлено, бажана земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки, на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення у власність іншому громадянину України, учаснику АТО. Суд першої інстанції вказав, що достеменно знаючи про те, що мова йде фактично про одну й ту ж земельну ділянку, керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області спершу розглянуло клопотання позивача від 22.01.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки у власність, і лише після цього розглянуло аналогічне клопотання позивача від 07.07.2017, тобто клопотання подане на пів року раніше, яке суд зобов`язав повторно розглянути своїм рішенням від 10.10.2017, що набрало законної сили 10.01.2018. Такі дії, на переконання суду першої інстанції, вказують на те, що керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області власними діями створило штучні передумови для того, щоб повторно відмовити позивачу у наданні відповідного дозволу. Окрім того, суд першої інстанції зауважив, що судовим рішенням Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області зобов`язано вчинити не будь-які дії по розгляду клопотання ОСОБА_1 вх.№К-3299/0/5-17 від 07.07.2017, а такі, що відповідають порядку та у спосіб, передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 та відмовити у задоволенні клопотання позивача. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на даний час в рамках судового контролю чинною залишається постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019, якою підтверджено відсутність будь-яких порушень зі сторони відповідача при виконання судового рішення та відповідно відсутність підстав для притягнення до відповідальності у формі штрафу. Скаржник вказує, що існують об`єктивні обставини, які унеможливлюють прийняття рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В судовому засіданні позивач щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана окрема ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області надіслало лист №31-17-0.6-1026/2-18 від 23.02.2018, згідно з яким відповідач повторно розглянув клопотання позивача вх.№К-3299/0/5-17 від 07.07.2017 і відмовив у його задоволенні, оскільки згідно з графічних матеріалів, долучених до поданого ОСОБА_1 клопотання встановлено, що бажана земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки, на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення у власність іншому громадянину України, учаснику АТО (том 1, а.с.122).

Зазначений у листі дозвіл надано громадянину ОСОБА_3 відповідно до заяви, що подана Головному управлінню Держгеокадастру у Рівненській області 22.01.2018 за вх.1-132/0/17-18 (том 1, а.с.136). Наказ про надання дозволу громадянину ОСОБА_3 на розроблення проекту відведення земельної ділянки видано 01.02.2018 (том 1, а.с.138).

В подальшому, керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області листом №31-17-0.6-1919/2-18 від 19.04.2018 повідомило ОСОБА_1 про те, що під час повторного розгляду його клопотання встановлено, що станом на 19.04.2018 земельна ділянка, що зазначена ним в доданих до клопотання вх.№К-3299/0/5-17 від 07.07.2017 графічних матеріалах відноситься до земель приватної власності, оскільки накладається на земельну ділянку із кадастровим № НОМЕР_1 :0322.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної окремої ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В силу положень статті 14 КАС України окрема ухвала що набрала законної сили є обов`язковою для виконання, її невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що необхідність винесення окремої ухвали зумовлена завданнями адміністративного судочинства та, виходячи з особливого статусу суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

При винесені окремої ухвали суд першої інстанції виходив з того, що після набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2017 в справі №817/1347/17 законної сили (10.01.2018), керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прийняло рішення (01.02.2018) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення тієї земельної ділянки, на яку претендував ОСОБА_1 , іншій особі.

Окрім того, 02.02.2018 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №817/1347/17, виконавче провадження з примусового виконання якого закінчено відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №55987270 від 24.04.2018 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону - невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржник).

При цьому, у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП №55987270 від 24.04.2018 встановлено, що листом від 22.03.2018 за №8-17-0.6-1430/2-18 боржник (Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області) повідомив, що згідно графічних матеріалів, долучених до поданого ОСОБА_1 клопотання встановлено, що бажана земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність іншому громадянину України.

З відповіді боржника від 20.04.2018 №8-17-0.6-1951/2-18 виконавцем встановлено, що рішення суду не виконано, оскільки вищезазначена земельна ділянка із кадастровим номером :03:004:0322 наразі відноситься до земель приватної власності.

Державним виконавцем зазначено, що з огляду на викладенні дії та пояснення ГУ Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у наданні дозволу щодо відведення земельної ділянки не можуть бути розцінені як поважні причини невиконання у повному обсязі рішення суду.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.07.2019 земельна ділянка із кадастровим номером :03:004: НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 03.04.2018 №17-847/16-18-СГ, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2018.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, за даними Публічної кадастрової карти та Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка із кадастровим №:03:004 НОМЕР_3 0322 практично повністю накладається на ту ділянку, яку мав намір ще з 2017 року отримати у власність ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області спершу видало відповідний наказ про передачу земельної ділянки у власність іншій особі (03.04.2018 - №17-847/16-18-СГ), а тільки згодом повідомило позивача про неможливість задоволення його клопотання від 07.07.2017 (19.04.2018).

Суд першої інстанції також врахував, що відповідачем наведено підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача, які не передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, тоді як перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі дії відповідача вказують на недотримання вимог закону, порушують права позивача, наслідком чого є численні звернення позивача та скарги до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, встановлені порушення є системними, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що керівництво Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області порушуючи статтю 3 Конституції України, та визначені у статті 4 Закону України «Про державну службу» принципи верховенства права (забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави), законності (обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) створило штучні перешкоди позивачу на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки у власність, чим грубо порушило його права і охоронювані законом інтереси, а тому існують правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до пункту 9 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, Головне управління очолює начальник, який є Головним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Рівненській області.

Начальник Головного управління здійснює керівництво Головним управлінням, є відповідальним за організацію та результати його діяльності організовує та забезпечує виконання Головним управлінням Конституції та законів України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України (п.10 вказаного Положення)

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015, встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з підпунктом 25-1 пункту 4 вказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань в тому числі організовує та здійснює державний нагляд (контроль): а) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель.

Відповідно до підпункту 2 пункту 11 цього Положення голова Держгеокадастру в межах повноважень, передбачених законом, організовує та контролює виконання в апараті Держгеокадастру та його територіальних органах Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики з питань, що належать до компетенції Держгеокадастру. Згідно з підпунктом 16 цього ж пункту, вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців і працівників апарату Держгеокадастру, керівників територіальних органів Держгеокадастру, присвоює їм ранги державних службовців (якщо інше не передбачено законом).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що вжиття відповідних заходів щодо керівництва Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області належить до компетенції Держгеокадастру.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що Держгеокадастр на виконання окремої ухвали, як це було зазначено в ухвалі суду - не пізніше двох місяців після її надходження до Держгеокадастру, повідомив Рівненський окружний адміністративний суд про вжиті заходи.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, постановляючи окрему ухвалу, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 249, 308, 310, 312, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі № 817/1347/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 10.10.2019