Справа № 1.380.2019.003185
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9093/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Криницький В.М.;

від третьої особи - Харченюк І.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ротен» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2019р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Ротен» до Яворівської районної державної адміністрації Львівської обл., Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», про визнання протиправними та скасування розпорядження щодо припинення договорів оренди та рішення про надання земельних ділянок в оренду (суддя суду І інстанції: Кедик М.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 34 хв. 07.08.2019р., м.Львів, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 12.08.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 07.08.2019р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства /ПП/ «Ротен» до Яворівської районної державної адміністрації /РДА/ Львівської обл., Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Явір-Інвест», про визнання протиправними та скасування розпорядження щодо припинення договорів оренди та рішення про надання земельних ділянок в оренду, оскільки такий не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; роз`яснено, що вказаний спір підлягає розгляду відповідно до правил господарського судочинства; повернуто позивачу сплачений судовий збір при зверненні до суду із згаданим позовом (Т.3, а.с.211-213).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ПП «Ротен», який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у справі (Т.3, а.с.216-218).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції невірно встановив характер правовідносин між сторонами. При цьому, суд не проводив належний розгляд та вивчення поданих апелянтом (позивачем) доказів, а лише наголосив про його приватноправовий інтерес у даних правовідносинах та й невідповідності даного позову нормам КАС України. Водночас, суд не досліджував питання щодо чинності договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв), поданих апелянтом (позивачем) в якості доказів, а тому їх правового аналізу не враховано під час закриття провадження у справі, а також суд не розкрив, в чому саме полягає приватноправовий інтерес апелянта (позивача) в даних правовідносинах.

При вирішенні питання щодо підсудності цього спору судом не враховано рішення Конституційного Суду України у рішенні від 01.04.2010р. №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, п.«а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного кодексу України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

ПП «Ротен» було подано адміністративний позов щодо визнання протиправним та скасування рішення Яворівської РДА та Бердихівської сільської ради з підстав прийняття сторонами за своєю правовою суттю рішень, які не відповідають вимогам чинного законодавства. Вказаний адміністративний спір не містить ознак приватно-правових відносин, на які безпідставно посилається сторона в силу того, що позивачем не порушується питання щодо визнанням за ним права користування земельними ділянками. При цьому, приватний інтерес позивача на час звернення до суду з цим адміністративним позовом відсутній і може виникнути лише після скасування відповідних рішень відповідачів.

Відповідачем Бердихівською сільською радою Яворівського району Львівської обл. і третьою особою ТзОВ «Явір-Інвест» скеровано до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке відповідає усталеній судовій практиці вирішення спірного питання (Т.3, а.с.231-234, 243-244).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст.2, 19 КАС України участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясовувати, у зв`язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Безпосередньо предмет розгляду адміністративної справи полягає в тому, що 01.02.2019р. Яворівською РДА прийнято розпорядження № 71/02-06 «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської області», яким розірвано договори оренди невитребуваних земельних часток (паїв) з ПП «Ротен» у зв`язку із закінченням терміну дії договорів. У подальшому, 15.02.2019р. Бердихівська сільська рада прийняла рішення № 937 «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест».

04.03.2019р. між Бердихівською сільською радою та ТзОВ «Явір-Інвест» укладено договори оренди невитребуваних земельних часток (паїв) щодо спірних земельних ділянок.

Отже, розглядуваний спір стосується правомірності припинення права користування земельними ділянками ПП «Ротен» та передачі її у користування ТзОВ «Явір-Інвест».

Матеріали справи свідчать про те, що шляхом звернення до суду із вказаним позовом ПП «Ротен» має на меті відновлення права користування земельними ділянками, які передані в оренду третій особі на підставі укладених договорів оренди, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З огляду на суб`єктний склад сторін та суть спірних правовідносин, цей спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, стосовно договірних правовідносин.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 180 від 09.06.2016р. «Про погодження передачі в оренду земель сільськогосподарського призначення нерозподілених (невитребуваних) земельних часток паїв» погоджено ПП «Ротен» передачу в оренду земель сільськогосподарського призначення, а саме нерозподілених (невитребуваних) земельних часток паїв загальною площею 75,5677 га на території Бердихівської сільської ради на термін 1 рік або до отримання їх власників правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) (Т.1, а.с.9).

Розпорядженням Яворівської РДА № 707/6-16 від 13.10.2016р. «Про передачу в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської області» передано в оренду ПП «Ротен» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва невитребувані земельні частки (паї) (згідно з додатками 1-37) загальною площею 68,8695 га, з них одним масивом поле № 12 «Березник» площею 0,4039 га, поле № 11г «Круглейке» площею 3,6177 га, поле № 11д «Круглейке» площею 2,0693 га, поле № 11 а «Перенівка» площею 1,8809 га, поле № 11б «Перенівка» площею 1,9368 га, поле № 11в «Перенівка» площею 3,8554 га, поле № 9г «Чобіт» площею 0,7113 га, поле 9д «Чобіт» площею 0,9625 га, поле № 9а «Чобіт» площею 3,1967 га, поле № 10 «Мужилівське» площею 1,7581 га, поле № 10а «Мужилівське» площею 1,7835 га, поле № 2 «Орновиця» площею 0,1527 га, поле № 3 «Орновиця» площею 0,7364 га, поле № 19 «Покропивниця» площею 0,5158 га, поле № 16 «Біля черешень» площею 0,5393 га, поле № 17 «Біля черешень» площею 0,5187 га, поле № 14 «Підлуг» площею 0,7374 га, поле № 14а «Підлуг» площею 2,5089 га, поле № 13 «Піддань» площею 2,9458 га, поле № 20 «Ріписька» площею 0,5538 га, поле № 20а «Ріписька» площею 1,4254 га, поле № 20б «Ріписька» площею 1,5043 га, поле № 6 «Фільварок» площею 3,0923 га, поле № 12 «Велика копань» площею 3,1654 га, поле № 11 «Мала копань» площею 3,1888 га, поле № 8 «Колонія» площею 4,2392 га, поле № 8а «Колонія» площею 0,5764 га, поле № 9 «Колонія» площею 0,5156, поле № 10 «Колонія» площею 2,1708 га, поле № 7а «Високий замок» 1,5893 га, поле № 3 «Райшуля» площею 2,5991 га, поле № 3а «Райшуля» площею 1,5225 га, поле № 3б «Райшуля» площею 2,5485 га, поле № 2 «Терни» площею 1,3724 га, поле № 1а «Жидівський зруб» площею 3,8652 га, поле № 21 «Біля липи» площею 2,3562 га, поле № 21а «Біля липи» площею 1,7532 га на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. до моменту отримання їх власниками документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (Т.1, а.с.10).

Між Яворівською РДА та ПП «Ротен» 01.02.2017р. укладено 37 договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) (Т.1, а.с.16-167).

Розпорядженням Яворівської РДА № 71/02-06 від 01.02.2019р. «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської області» припинено дію договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) укладених 01.02.2017р. між Яворівською РДА та ПП «Ротен» на загальну площу 68,8695 га (Т.1, а.с.12-13).

Рішенням Бердихівської сільської ради № 937 від 15.02.2019р. «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест» надано ТзОВ «Явір-Інвест» в оренду землі сільськогосподарського призначення, а саме невитребуваних земельних часток паїв загальною площею 71,8792 га на території Бердихівської сільської ради до часу отримання їх спадкоємцями правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) (Т.1, а.с.14, 213-255).

Між Бердихівською сільською радою та ТзОВ «Явір-Інвест» 04.03.2019р. укладено договори оренди невитребуваних земельних часток (паїв) (Т.1, а.с.194-202; Т.2, а.с.59-243; Т.3, а.с.1-207).

01.07.2019р. позивач ПП «Ротен» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати Розпорядження Яворівської РДА Львівської обл. № 71/02-06 від 01.02.2019р. «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл.» та рішення Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 937 від 15.02.2019р. «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест» (Т.1, а.с.4-8).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пп.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом ч.ч.1 і 2 ст.20 ГПК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Із установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з прийняттям рішень та розпоряджень, які торкаються оренди земель сільськогосподарського призначення нерозподілених (невитребуваних) земельних часток паїв.

При цьому, правовий статус спірних ділянок (паїв) визначений не лише рішеннями, розпорядженнями Яворівської РДА та Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл., але й діючими договорами оренди цих об`єктів.

Водночас, оскаржуючи розпорядження Яворівської РДА Львівської обл. № 71/02-06 від 01.02.2019р. «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл.» та рішення Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 937 від 15.02.2019р. «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест», позивач в кінцевому підсумку ставить під сумнів правомірність переходу права користування земельними ділянками (паями) до третьої особи ТзОВ «Явір-Інвест».

Виходячи з наведеного, заявлений позов за своїм змістом торкається захисту права позивача на користування спірними ділянками (паями) на умовах оренди.

При цьому, перевірка правильності розпорядження Яворівської РДА Львівської обл. № 71/02-06 від 01.02.2019р. «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл.» та рішення Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 937 від 15.02.2019р. «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест» однозначно буде торкатися правильності набуття ТзОВ «Явір-Інвест» права оренди на земельні ділянки (паї).

Окрім цього, розглядуваний спір стосуватиметься майнових прав та інтересів третьої особи ТзОВ «Явір-Інвест», що в черговий раз підтверджує наявність цивільно-правового спору.

Отже, спірні правовідносини стосуються набутого права оренди земельних ділянок (паїв), що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття та виходить за межі компетентності адміністративних судів, тобто, поглинається спором про право, а тому такі підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Підтвердженням наведеного також слугує й те, що однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ПП «Ротен» фактично посилається на порушення своїх цивільних (земельних) прав, при цьому покликається на приписи ст.27 Закону України «Про оренду землі». Отже, змістом позовних вимог у цій справі є захист речового права позивача на чуже майно у формі володіння на користування земельними ділянками (паями) на умовах оренди.

Також оскарження відповідного акта відповідача в розглядуваному випадку не має на меті захист прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту його речових прав.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2003 від 30.01.2003р.).

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає змісту цього поняття.

Звідси, заявлені позовні вимоги в наведеному контексті не забезпечують поновлення прав позивача, які він вважає порушеними, і не призводять до змін в обсязі його майнових прав.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження Яворівської РДА Львівської обл. № 71/02-06 від 01.02.2019р. «Про припинення договорів оренди невитребуваних земельних часток (паїв) на території Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл.» та рішення Бердихівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 937 від 15.02.2019р. «Про надання в оренду земель сільськогосподарського призначення невитребуваних земельних часток паїв ТзОВ «Явір-Інвест» спрямовані на відновлення порушеного права позивача на спірні земельні ділянки (паї), щодо яких право оренди перейшло до іншої особи.

Тобто, звернення позивача до суду із цим позовом пов`язане з необхідністю захисту його прав у приватноправових відносинах, а не у сфері публічно-правових відносин.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої палати Верховного Суду від 23.01.2019р. у справі № 826/14370/14, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Доводи апелянта в іншій частині, які викладені в апеляційній скарзі, на правомірність прийнятої ухвали не впливають.

Водночас, колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, цитуванні висновків Європейського Суду з прав людини, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для закриття провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та керуючись приписами ст.139 КАС України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ПП «Ротен».

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ротен» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2019р. про закриття провадження в адміністративній справі № 1.380.2019.003185 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Приватне підприємство «Ротен».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Дата складення повного судового рішення: 09.10.2019р.