Справа № 328/2564/19
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

328/2564/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 жовтня 2019 року м.Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням,

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (учасник бойових дій) зазначає, що відповідно до постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 13.09.2011, залишеної 19.06.2013 без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, 10.09.2013 отримано виконавчий лист у справі №2-а-3497/2011 про зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (перейменованої в Департамент соціального захисту населення Запорізької ОДА) здійснити перерахунок та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. 27.03.2014 Токмацьким районним судом Запорізької області у справі №328/758/14 -а прийнято ухвалу про зміну способу і порядку виконання судового рішення на: «Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 за 2011 рік недоплачену суму разової грошової допомоги до 5-го травня відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми». Листом боржника вих.№03.2-40/044 від 31.01.2017 повідомлено, що до стягнення на його користь за 2011 рік нараховано 3360 гривень. 04.09.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано заяву про прийняття до виконання рішення суду та перелік виконавчих документів, зазначена заява та додані документи позивачу були повернуті з мотивів пред`явлення не за підвідомчістю.

Вважає, що зазначеним повідомленням відповідача порушене його право на виконання судового рішення, що завдало йому матеріальну шкоду та просить суд: відкрити спрощене позовне провадження за цим позовом,звільнивши позивача від сплати судового збору в силу дії п.13 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»; встановити, що відповідачем порушено ст.24, ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження, вимоги ст.129-1 Конституції, п.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень, що потягло порушення матеріальних прав позивача; визнати протиправним «повідомлення» відповідача від 24.09.2019 і скасувати його; визнати справедливою сатисфакцію матеріальної шкоди та стягнути з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів, еквівалентних 283,36 євро станом на дату виплати на відшкодування шкоди,заподіяної його протиправним рішенням; розглянути справу в порядку письмового провадження та повідомити позивача про прийняте судом рішення.

Дослідивши позовну заяву з додатками, вважаю що позов, згідно зі ст.169 КАС України, належить залишити без руху, у зв`язку з тим, що він поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до ч.3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до пункту 7 якого ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою КМУ №229 від 02.07.2014, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 07.04.2015 вищевказане Положення про ДВС втратило чинність у зв`язку із прийняттям постанови КМУ №150 від 31.03.2015, якою погоджено пропозицією Міністерства юстиції щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), та з інших питань. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з Типовим Положенням про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.04.2016 №1183/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2016 року за № 617/28747, Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції). До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Відповідно до п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

-Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

-управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

-районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі відділи державної виконавчої служби).

Тобто, відділ примусового виконання рішень є складовою Управління, як структурний підрозділ.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби, у зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Крім того, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» також не передбачено можливості оскарження рішень, дій або бездіяльності відділів примусового виконання рішень.

Враховуючи, що відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не визначений як самостійний орган державної виконавчої служби, позивачу необхідно визначити належного відповідача у справі.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з позовних вимог позивачем зазначено про стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю в розмірі, еквівалентному 283,36 євро станом на дату виплати, при цьому, позовна заява не містить ціни позову та обґрунтованого розрахунку суми, що стягується.

Згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.5 ст.94 КАС України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додані до позовної заяви позивачем копії письмових доказів: повідомлення про повернення документу стягувану без прийняття до виконання від 24.09.2019, виконавчого листа №2-а-3497/2011 не засвідчені належним чином (не містять підпису позивача із зазначенням дати такого засвідчення на всіх сторінках зазначених документів), а тому не є копіями письмових доказів в розумінні КАС України.

Слід зауважити, що у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Згідно з вимогами ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.169 КАС України, суддя,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, - сім днів, з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, у якій суб`єктний склад (відповідач) приведений у відповідність до вимог позовної заяви, в двох екземплярах для суду та відповідача;

- зазначення в позовній заяви ціни позову та наведення її обґрунтованого розрахунку;

- засвідчення належним чином доданих до позовної заяви копії письмових доказів: повідомлення про повернення документу стягувану без прийняття до виконання від 24.09.2019, виконавчого листа №2-а-3497/2011 на всіх сторінках зазначених документів.

Забезпечити позивачу можливість особисто засвідчити копії доданих до позовної заяви письмових доказів в порядку статті 94 КАС України безпосередньо у приміщені суду. Покласти обов`язок щодо забезпечення позивачам умов для виконання цього пункту ухвали на секретаря судового засідання.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу про залишення позовної заяви без руху можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: