Справа № 189/787/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Справа № 189/787/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
13 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в якому просить:
25 квітня 2019 року листом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області вих. № 461/0/2/-19 від 22 квітня 2019 року «Щодо відведення земельної ділянки у власність» позивачу відмовлено у приватизації земельної ділянки для особистого селянського господарства в межах норм, визначених законом, без розгляду її клопотання на пленарному засіданні сесії Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області.
Відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах норм визначених законом безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, позивач вважає протиправною та наданою заявнику - ОСОБА_1 всупереч вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Також позивач посилається на ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» згідно якої виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Крім того в обґрунтування позову зазначено, що внаслідок протиправної бездіяльності Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області позивач перенесла душевні страждання та глибоке потрясіння, внаслідок чого вимушена була докласти зусилля для відновлення нормальної психологічної рівноваги. У зв`язку із порушенням права на приватизацію земельної ділянки в межах норм, визначених законом, та вчинення протиправної бездіяльності органом місцевого самоврядування, їй довелося змінювати звичний ритм життя, докладати зусиль щодо оскарження протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування в судовому порядку, що призвело до настання стресової ситуації.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката зазначено, що загальна вартість виконаних робіт по наданню послуг з правової допомоги склала 2 401,25 грн.
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року адміністративну справу №189/787/19 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 18 червня 2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом справу №189/787/19 прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
22 липня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не погоджується з позовними вимогами позивача з наступних підстав.
Так 27.03.2019 року ОСОБА_1 були подані документи з порушенням вимог чинного законодавства, а саме:
- поданий комплект документів був неповним (не було подано графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки у відповідності до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України);
- документи були подані не до того органу, який відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, передає у власність або користування земельні ділянки (в самому клопотанні і доданих документах було вказано, що ОСОБА_1 бажає отримати земельну ділянку із земель державної власності, хоча розпорядження землями державної власності не входить до повноважень Покровської селищної ради згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).
Вищевказане клопотання позивача було розглянуто на засіданні постійної комісії Покровської селищної ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища 05.04.2019 року, де й прийшли до висновку про неможливість винесення клопотання на сесію Покровської селищної ради.
Винесення клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року на сесію Покровської селищної ради, його розгляд та прийняття по ньому рішення вважався б порушенням ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також у відзиві відповідач зазначив про те, що з його боку не було дискримінаційного ставлення до позивача, оскільки подані позивачем документи не могли бути розглянуті на пленарному засіданні Покровської селищної ради з цілком об`єктивних підстав (питання не належить до повноважень Покровської селищної ради). При цьому ознака інвалідності при розгляді питання, викладеного у клопотанні ОСОБА_1 , взагалі не мала вирішального значення.
Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то з цього приводу представник відповідача зазначив, що позивачем не додано доказів наявності моральної шкоди - висновок лікаря, психолога, інші документи, які могли б підтвердити перебування позивача у стресовій ситуації та втрату нею психологічної рівноваги.
За цих обставин відповідач зазначив, що Договір №01/05/19-1 про надання правової допомоги від 01.05.2019 року, акт № 1 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 06.05.2019 року, а також прибутковий касовий ордер № 1 від 06.05.2019 року є фіктивними.
Стосовно доводів про відсутність графічних матеріалів щодо конкретного позначення меж місця розташування земельної ділянки, представник позивача зазначив, що земельна ділянка за рахунок якої ОСОБА_1 просила надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки в межах норм, визначених законом, має індивідуально визначений кадастровий номер, відомості про неї внесені до єдиної державної геоінформаційної системи Державного Земельного Кадастру України, а отже відповідач при розгляді клопотання ОСОБА_1 мав реальну змогу на підставі кадастрового номера, який ідентифікує сформовану конкретно визначену земельну ділянку як об`єкт цивільних прав у відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України, а також наявних у відповідача інших графічних матеріалів щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, встановити в порядку вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, надавши її безоплатно у власність в межах норм безоплатної приватизації або надати мотивовану відмову у його наданні.
31 липня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких вказано про те, що на дату звернення із вище зазначеним клопотанням земельна ділянка не перебувала у комунальній власності об`єднаної територіальної громади в особі Покровської селищної ради.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
За результатами розгляду вказаного клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2019 року Постійною комісією Покровської селищної ради встановлено, що вирішення питань, викладених у клопотанні ОСОБА_1 від 27.03.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,98 га за рахунок земель запасу державної власності не належить до повноважень Покровської селищної ради згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України та у зв`язку з цим згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не може бути розглянуте на пленарному засіданні Покровської селищної ради.
Пасовища - сільськогосподарські угіддя, на яких вирощується трав`яниста рослинність для випасання худоби. Згідно зі ст. 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати пасовища для сінокосіння і випасання худоби.
Додані викопіювання не мають умовних позначень конкретного місця розташування земельної ділянки, що не дає можливості визначити, яку саме ділянку позивач бажає отримати.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
У відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Покровської селищної ради всі питання, що виносяться на сесію ради, обов`язково попередньо розглядаються на засіданнях відповідних профільних постійних комісій ради.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018 р. "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити:
формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України;
передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;
здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ).
З відповіді на адвокатський запит ОСОБА_2 . Виконавчого комітету Покровської селищної ради вбачається, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», наказом Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області від 21.12.2018 року № 4-5226/15-18-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів за актом приймання-передачі передані у комунальну власність Покровської ОТГ.
Земельна ділянка площею 6,6489 га. кадастровий помер НОМЕР_3 002 НОМЕР_4 та земельна ділянка площею 18.7658 га кадастровий помер НОМЕР_5 1876 включені до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 21.12.2018 року з цільовим призначенням землі запасу, відомості про обтяження речових прав на земельні ділянки відсутні, відомості про обмеження у використанні земельних ділянок відсутні.
У зв`язку з викладеним суд не приймає твердження позивача про те, що відповідачем порушено норми чинного законодавства України, так як розгляд її клопотання не було винесено на розгляд саме сесії Покровської селищної ради, оскільки означене клопотання на час звернення позивача дійсно не підлягало розгляду за вищевказаною процедурою.
В своєму адміністративному позові позивач стверджує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача вона перенесла душевні страждання та глибоке потрясіння, внаслідок чого вимушена була докласти зусилля на відновлення нормальної психічної рівноваги.
Відповідно до ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено коло обставин, які підлягають з`ясуванню під час вирішення судом питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме:
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
- наявність такої шкоди,
- протиправність діяння її заподіювана,
- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та
- вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Оскільки, як було встановлено вище судом, своїми діями щодо розгляду клопотання від 27.03.2019 року відповідач не порушив прав позивача, це також означає відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.
У зв`язку з цим вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. також не підлягає задоволенню.
Крім того, згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд має зазначити наступне.
Статтею 132 КАС України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат. Так, згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Поняття витрат на професійну правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами визначені ст. 134 КАС України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Необхідно зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

02 вересня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

Згідно з оригіналом.

Суддя В.М. Олійник