Справа № 580/1464/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1464/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача Микитенка В. В . ,

представника відповідача Савенко Ю.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунське" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року (повний текст рішення складено 29.07.2019) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунське" до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корсунське" звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.12.2018 №, №, №, та від 22.12.2018 № та №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням товариство з обмеженою відповідальністю "Корсунське" подало апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки позивачем придбано у ПП «Череван», СТОВ «Лище» м`ясопродукти та цукор, суми ПДВ по яких включено до складу податкового кредиту спеціальної декларації відповідних періодів. Крім того, позивачем перераховано ТОВ «Вельмонт групп» кошти за мінеральні добрива та отримано від ТОВ «Вельмонт групп» товар, факт передачі-отримання та подальшого використання якого у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами, а право на податковий кредит не може ставитися у залежність від додержання податкової дисципліни директором вказаного товариства, зокрема, наявність вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі №203/2198/17 відносно директора ТОВ «Вельмонт групп» ОСОБА_3 , який визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) не може мати негативного наслідку саме для позивача. На думку представника позивача, висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Апелянт, також, вказує, що цільовим використанням акумульованих коштів зі спеціального рахунку є фінансування витрат сільськогосподарського підприємства, пов`язаних безпосередньо з веденням сільськогосподарської діяльності, тобто кошти використовуються для компенсації виробничих факторів та інших виробничих цілей. Відтак, оскільки основним видом діяльності ТОВ «Корсунське» є вирощування зернових та сільськогосподарських культур, товариство для здійснення господарської діяльності закупило насіння у ТОВ «АТМ Преміум» на суму 242 600 грн., що підтверджується документально та перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок продавця. Разом з тим, ураховуючи встановлену на кінець 2015 року заборгованість ТОВ «Корсунське» перед ТОВ «АТМ Преміум» із сплати за придбане (отримане) насіння у попередні періоди на суму 242 600 грн., було прийнято рішення щодо списання дебіторської заборгованості з підстав зарахування зустрічних однорідних вимог, що узгоджується з приписами діючого законодавства України, унормовано главою 50 Цивільного кодексу України, зокрема ст.ст.601,602 ЦК України. Отже, висновок суду першої інстанції є помилковим, адже кошти з спеціального рахунку використовувались за цільовим призначенням.

27.09.2019 до суду апеляційної інстанції від Головного управління ДФС у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити в задоволені апеляційної скарги, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 залишити без змін.

У відзиві відповідач зазначає, що між позивачем та його контрагентом ТОВ «Вельмонт групп» фактично не здійснені реальні господарські операції, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі №203/2198/17 директора ТОВ «Вельмонт групп» ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст.205 Кримінального кодексу України. Крім того, між позивачем придбано у ПП «Череван», СТОВ «Лище» м`ясопродукти та цукор, однак придбаний вказаний товар використано позивачем в операціях, що не є господарською діяльністю платника, зокрема, його було віддано орендодавцям земельних ділянок (пайовикам), для приготування до зустрічей з новими контрагентами, проведення свят, харчування працівників ТОВ «Корсуньське» тощо. Також перевіркою встановлено, що у періоді з листопада по грудень 2015 року ТОВ «Корсунське» не купувало насіння та інших товарно-матеріальних цінностей у TOB «ATM Преміум», відповідно, позивачем не за цільовим призначенням використано кошти, які перераховані на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Корсуньське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2015 по 30.06.2018. Результати перевірки оформлені актом від 24.09.2018 №370/23-00-14-0807/32570104.

Крім того, Головним управлінням ДФС складено акт від 11.12.2018 №457/23-00-14-0807/32570104 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корсуньське» за період з 01.10.2015 по 30.06.2018 з питань, які зазначені в запереченнях від 07.11.2018 №07/11 на вищевказаний акт перевірки від 24.09.2018 №370/23-00-14-0807/32570104.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 198,1 ст. 198, п. 209.15 ст. 209, п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації) по загальній декларації за червень 2018 року на суму 314636 грн.;

- п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189, п.198.1 п. 198,2 п. 198.3 ст.198, пп. 209.15.1. п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по спеціальній декларації на загальну суму 201670 грн.;

- п. 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 «Про затвердження порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів», п. 209.2 ст. 209 ст. 203 Податкового кодексу України, що призвело до використання коштів не за цільовим призначенням перерахованих на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн.;

- ч. 1 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1991 №291, встановлено порушення ведення бухгалтерського обліку який є обов`язковим для всіх підприємств;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 17850 грн.;

- пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164; пп. 168.1.1 та пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168; п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 68249 грн. 32 коп.;

- пп.1.2, пп. 1.3, пп. 1.4 та пп. 1.6 п. 161 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 4 663 грн. 75 коп.;

- п. 51.1 ст. 51 та п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання відомостей в неповному обсязі Податкового розрахунку за формою №1-ДФ за період з 01.10.2015 по 30.06.2018 року;

- п. 167.1 ст.167 та пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 258,62 грн.

За наслідками вказаних висновків перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення від 22.12.2018 № та № та від 26.12.2018 №, №, №.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 26.12.2018 № та №, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорт.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №826/20081/16.

Так, щодо контрагента ТОВ «Вельмонт Груп» відповідач посилається на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

В разі порушення контрагентом податкової дисципліни, відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі № 809/2438/15, від 08.11.2018 у справі № 826/15028/17, від 20.12.2018 у справі №826/20081/16 сам факт наявності вироку, особливо того, що ухвалений на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з кожним контрагентом окремо, з врахуванням усіх обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Так, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17 директора ТОВ «Вельмонт Груп» гр. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_3 заперечує факт своєї причетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Вельмонт груп» та підписання первинних бухгалтерських документів за період з 24.06.2016 до 26.04.2017. ОСОБА_3 у червні 2016 року за невстановлених слідством обставин, без відповідної освіти та досвіду роботи, знаходячись у скрутному матеріальному становищі, не маючи постійного заробітку, надав згоду придбати на своє ім`я ТОВ «Грайден Компані» () та ТОВ «Вельмонт груп» () за грошову винагороду, без фактичної мети здійснювати фінансово - господарську діяльність. Після підписання усіх статутних та інших документів ОСОБА_3 передав їх невстановленій особі з метою подальшої державної реєстрації змін, пов`язаних з придбанням ТОВ «Вельмонт груп» та ТОВ «Грайден компані». Незаконна діяльність ТОВ «Вельмонт груп» та ТОВ «Грайден компані» виявлена у тому, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи реквізити ТОВ «Вельмонт Груп» та ТОВ «Грайден Компані», розрахункові рахунки та печатки товариств, здійснювали незаконну діяльність, документальне оформлення неіснуючих операцій з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) на адресу підприємств - контрагентів. Після документального оформлення неіснуючих операцій з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) такі документи передавались замовникам «послуг» (підприємствам - вигодонабувачам) з метою уникнення від оподаткування, шляхом незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення валових витрат з податку на прибуток. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво).

Під час розгляду справи колегія суддів враховує зміст вироку за статтею 205 КК України, однак, зазначає, що у вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17 будь-яких обставин відносно спірних операцій з позивачем не встановлено та не досліджувалось.

Суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для спору, що має місце у справі, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи (постанови Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 808/2459/17, від 12.04.2018 у справі № 826/1571/16 та від 16.05.2018 у справі №2а-0870/12052/11).

Разом із тим, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17 лише затверджує угоду між обвинуваченими та органом прокуратури про визнання винуватості, при цьому в такому вироку не досліджувалися та не перевірялися судом можливі податкові порушення щодо взаємовідносин саме з позивачем. Вироком не встановлено незаконність перерахування коштів з рахунків ТОВ «Вельмонт груп», видання чи оформлення підроблених документів, проведення незаконних операцій, тощо. Фактично даним судовими рішеннями констатовано визнання провини обвинуваченим, при цьому фактів взаємних операцій між обвинуваченим та позивачем у даній справі, не досліджено.

За таких обставин, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17 не може бути визнаний та прийнятий як беззаперечний доказ нереальності спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вельмонт Груп».

Так, досліджуючи спірні господарські операції між позивачем та ТОВ «Вельмонт Груп» колегією суддів із матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Корсунське» (покупець), в особі директора ОСОБА_4 та ТОВ «Вельмонт Груп» (продавець), в особі директора ОСОБА_3 , укладено договори купівлі-продажу від 27.09.2016 №27/09, від 29.09.2016 №29/09, від 10.10.2016 №10/10 та від 17.10.2016 №17/10, згідно яких постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором, передати товар, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цими договорами оплатити та прийняти товар. Під товаром, що є предметом купівлі-продажу за цими договорами розуміється: селітра аміачна (ГОСТ 2-85), нітроамофоска NPK 16:16:16, діамофоска NPK 9-25-25, сульфат амонію. Дані договори скріплені печатками товариств та наявні підписи директора ТОВ «Вельмонт Груп» ОСОБА_3 з однієї сторони та директора ТОВ «Корсунське» ОСОБА_4 з іншої сторони.

У відповідності до наданих до перевірки видаткових і податкових накладних, ТОВ «Корсунське» отримало від ТОВ «Вельмонт Груп» товару на загальну суму 2714549 грн. 87 коп., в тому числі ПДВ в сумі 452424 грн. 98 коп.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов`язань за переліченими вище договорами купівлі-продажу до матеріалів справи позивачем додано копії наступних документів: книга оборотних відомостей по товарно-матеріальних рахунках за 2016 рік (а.с.118-120, т.1), книга складського обліку матеріалів за 2016 рік (а.с.125-129, т.1), акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин: №34 за квітень 2016 року, №4а за квітень 2016, №33 за квітень 2016, №32 за квітень 2016, №12 за листопад 2016, №13 за листопад 2016, №14 за листопад 2016, №10 за жовтень 2016, №11 за жовтень 2016, №15 за жовтень 2016 року (139-157, т.1); довіреність №10/10-1 від 10.10.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №10/10 від 10.10.2016, довіреність №10/10-2 від 10.10.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №10/10 від 10.10.2016, довіреність №10/10-3 від 10.10.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №10/10 від 10.10.2016, довіреність №10/10-4 від 10.10.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №10/10 від 10.10.2016, довіреність №17/10-1 від 17.10.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №17/10 від 17.10.2016 (а.с.160-164, т.1), товарно-транспортні накладні (а.с.167-168, 173-174, 178, 184, 187, 199, 211, 219-220. 203, 207 т.1, ), рахунок на оплату №10/10-4 від 10.10.2016 (а.с.172, т.1), рахунок на оплату №10/10-3 від 10.10.2016 (а.с.176, т.1), рахунок на оплату №10/10-2 від 10.10.2016 (а.с.183, т.1), рахунок на оплату №10/10-1 від 10.10.2016 (а.с.186, т.1), довіреність №29/9-1 від 29.09.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №29/09-1 від 29.09.2016, довіреність №29/9-2 від 29.09.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №29/09-1 від 29.09.2016, довіреність №29/9-3 від 29.09.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №29/09-1 від 29.09.2016, довіреність №29/9-3 від 29.09.2016 на ім`я ОСОБА_4 на отримання цінностей за договором №29/09-1 від 29.09.2016 (а.с.192-195, т.1).

Таким чином, належне виконання договорів купівлі-продажу від 27.09.2016 №27/09, від 29.09.2016 №29/09, від 10.10.2016 №10/10 та від 17.10.2016 №17/10 підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, книгами складського обліку матеріалів та податковими накладними, а сплата коштів - банківськими виписками, крім того, отримання добрив позивачем підтверджується їх використанням у подальшій господарській діяльності, на що вказують звіти по використанню мінеральних добрив за жовтень-листопад 2016 року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що для здійснення господарських операцій не має необхідності володіти майном, зокрема складськими приміщеннями, тим більше на праві приватної власності. Таке майно може перебувати у підприємства на підставі укладених договорів оренди, користування, позички.

Крім того, як вбачається з товарно-транспортних накладних перевезення придбаних у ТОВ «Вельмонт Груп» мінеральних добрив здійснювалось транспортом який належить ТОВ «САТП-2304» та використовується ТОВ «Корсунське», а не транспортом ТОВ «Вельмонт Груп».

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складенні під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особовий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Натомість, відповідачем суду не надано, та судом таких не встановлено, будь-яких доказів на підтвердження висновків податкового органу, про те, що первинні документи, надані до перевірки, суперечать нормам чинного законодавства.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що реальність вчинюваної господарської операції - це встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов`язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності (ухвала ВАСУ від 10.03.2015 року у справі № 2а-0370/1564/12).

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

З матеріалів справи встановлено судом, що на момент складання податкових накладних контрагент позивача був зареєстрований як платник податку на додану вартість, а тому мав право видавати податкові накладні позивачу і жодних обставин які б підтверджували їх недійсність чи незаконність не встановлено. Доказів на спростування цієї обставини відповідачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій не надано.

Слід зазначити, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків перевіряти законність реєстрації контрагента, дійсність свідоцтва платника ПДВ та належних повноважень особи на підписання податкової накладної, справність сплати контрагентом податків та чинність установчих документів.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що покупець (ТОВ «Корсунське») за договором купівлі-продажу не може нести відповідальність за порушення норм податкового чи іншого законодавства ТОВ «Вельмонт Груп», за умови необізнаності покупця щодо такого, оскільки, статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року N 755-IV (із змінами та доповненнями) визначено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Тобто, покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. І відповідно, відповідач не може нараховувати ПДВ на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування.

Крім того, слід зазначити, що твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №826/1398/14, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а.

На підставі вищевикладених обставин, колегія суддів приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 196.1.7 п. 196.1 ст.196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст. 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.1 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання. Для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних після 1 липня 2015 року, призначених для використання в неоподатковуваних операціях, податкові зобов`язання згідно з пунктом 198.5 статті 198 Кодексу нараховуються в звітному (податковому) періоді, в якому постачальником таких товарів/послуг, необоротних активів зареєстровано в ЄРПН відповідну податкову накладну, тобто у тому звітному періоді, в якому у покупця таких товарів/послуг виникли підстави для включення сум ПДВ, сплачених при їх придбанні, до складу податкового кредиту.

Як встановлено судом із матеріалів справи, ТОВ «Корсунське» купило у ПП «Череван» м`ясопродукцію на загальну суму 266000 грн., у тому числі ПДВ 44333 грн., що підтверджується видатковими накладними від 25.02.2016 №25 та від 22.07.2016 №б/н.

Згідно наказу ТОВ «Корсунське» від 11.02.2016 №11/02/2016 визначено використовувати продукти, м`ясопродукти, які знаходяться на балансі товариства для забезпечення господарської діяльності та підняття рейтингу товариства, а саме: для приготування до зустрічей з новими контрагентами, проведення свят, харчування працівників.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «Корсунське» придбану у ПП «Череван» м`ясопродукцію використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника, оскільки позивачем не отримано жодних економічних вигод, пов`язаних з використанням цієї м`ясопродукції, тому ТОВ «Корсунське» занижено податкові зобов`язання за лютий 2016 року на суму 35667 грн., липень 2016 року на суму 10400 грн., не нарахувало податкові зобов`язання в декларації з ПДВ та податкові накладні в ЄРПН не реєструвало.

Крім того, TOB «Корсунське» купило в СТОВ «Лище» цукор на загальну суму 107100 грн., у тому числі ПДВ 17850 грн., що підтверджується видатковими накладними від 31.07.2017 №220 та від 31.07.2017 №221 та згідно книги складського обліку матеріалів, видаткових накладних, видано зі складу ОСОБА_4 цукор в липні 2017 року на загальну суму 89250 грн.

Згідно наказу ТОВ «Корсунське» від 31.07.2017 №31/07/2017, з метою залучення нових пайовиків, з нагоди свята Дня села, привітати жителів вирішено роздати цукор, що знаходиться на балансі товариства.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Корсунське» придбаний цукор використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника, оскільки позивачем не отримано жодних економічних вигод, пов`язаних з використанням цукру, а позивачем за липень 2017 року на суму ПДВ 17850 грн. не нарахувало податкові зобов`язання в декларації з ПДВ та податкові накладні в ЄРПН не реєструвало.

Враховуючи викладене, в порушення пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, ТОВ «Корсунське» занижено податкові зобов`язання за липень 2017 року на суму 17 850 грн.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Внаслідок вищевказаних порушень, ТОВ «Корсунське» у лютому 2016 року на суму ПДВ 35667 грн., у липні 2016 року на суму ПДВ 10400 грн., у липні 2017 року на суму ПДВ 1750 грн. не нарахувало податкові зобов`язання в деклараціях з ПДВ за відповідні періоди та податкові накладні на м`ясопродукти у кількості 3445,074 кг та цукор у кількості 7 т. в ЄРПН не реєструвало.

Таким чином, колегією суддів встановлено факт відсутності реєстрації ТОВ «Корсунське» податкових накладних на м`ясопродукти у кількості 3445,074 кг. на суму ПДВ 46067 грн. та цукру у кількості 7 т. на суму ПДВ 17850 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого контролюючим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 8925 грн., а тому позовні вимог в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльності - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення й агентськими договорами.

Відповідно до п. 209.2. статті 209 Податкового кодексу України сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 «Про затвердження порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів» (далі - Порядо№11) визначено, що сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених ними сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, тобто різниця між сумою податкового зобов`язання за звітний період та сумою податкового кредиту за такий період перераховуються сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки у строки встановлені ст. 203.2 Податкового кодексу України. Сільськогосподарське підприємство подає не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спец, рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний період.

Згідно п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяць.

Відповідно до п. 4 Порядку №11 сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає включенню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, а починаючи з 01 січня 2018 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем своєчасно, в строки визначені законодавством, подавались до Звенигородської ОДПІ (Тальнівське відділення) копії платіжних доручень про перерахування коштів з поточного рахунка на спеціальний рахунок відповідно до скороченої декларації, однак, під час перевірки позивача встановлено факт нецільового використання коштів у сумі 242600 грн., які перераховані на спеціальний рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 354347 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , зокрема, 01.12.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 01.12.2015 №2171, 03.12.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 03.12.2015 №2080, 19.11.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку 2132 від 19.11.2015 №2132, 30.11.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 30.11.2015 №2170

Разом з цим, відповідачем в акті перевірки зазначено, що у період з листопада по грудень 2015 року ТОВ «Корсунське» не купувало насіння та інших товарно-матеріальних цінностей у TOB «ATM Преміум», оскільки відповідно до даних оборотної відомості по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» за листопад 2015 року по вищевказаному контрагенту «Дт оборот» складає 116000 грн., «Кт оборот» 0 грн., сальдо на 01.12.2015 року «Дт» 116 000 грн, а відповідно до даних оборотної відомості по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» за грудень 2015 року по вищевказаному контрагенту «Дт оборот2 складає 126500 грн., «Кт оборот» 242500 грн., сальдо на 01.12.2015 року відсутнє. Крім того, у грудні 2015 року ТОВ «Корсунське» відповідно до наказу від 01.12.2015 №01/12/2015 «Про використання коштів» провело лише списання дебіторської заборгованості по TOB «ATM Преміум» в сумі 242600 грн., що підтверджується даними по бухгалтерському рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» («Кт оборот» 242600 грн.) та рахунку 23 «Основне виробництво» («Дт оборот» 242600 грн.). У зв`язку з наведеним контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 3, 4 Порядку №11, п. 209.2 ст. 209 ст. 203 Податкового кодексу України, що призвело до використання коштів не за цільовим призначенням перерахованих на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн.

Однак, колегія суддів вважає необґрунтованими такі висновки контролюючого органу, з огляду на наступне.

Основним видом діяльності ТОВ «Корсунське» є вирощування зернових та сільськогосподарських культур.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем в особі заступника директора ОСОБА_5 та ТОВ «АТМ Преміум» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поставки від 29.09.2015 №2909, згідно якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначеному цим договором; покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у відповідних специфікаціях, а також вчинити за свій рахунок дії, необхідні для здійснення платежу, покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника після отримання покупцем товару (насіння) на свій склад але не пізніше 31 грудня 2015 року (а.с.250-251, т.1).

Відповідно до специфікації від 29.09.2015 найменування товару, що поставляється: насіння соняшнику (Соняшник-Опера ПР) кількість - 64 (міш., пак.), ціна - 3791 за 1 п.о. міш. в грн без ПДВ, сума без ПДВ - 242 624 грн.( а.с.251 зворот, т.1).

Також, між позивачем в особі заступника директора ОСОБА_5 та ТОВ «АТМ Преміум» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поставки від 19.11.2015 №1911, згідно якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначеному цим договором; покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у відповідних специфікаціях, а також вчинити за свій рахунок дії, необхідні для здійснення платежу; порядок розрахунків за поставлений товар здійснюється за умовами попередньої оплати за товар (насіння), частинами. З фіксацією ціни у національній валюті, а саме: 40% вартості - у день укладення договору, 10% вартості - до 30.11.2015, 40 % вартості - до 01.12.2015, 10% вартості - до 03.12.2015 (а.с.257-258, т.1).

Відповідно до специфікації від 19.11.2015 найменування товару, що поставляється: насіння кукурудзи (Насіння Кукурудзи «ПІОНЕР PR37Y12) кількість - 70 (міш., пак.), ціна - 3750 за 1 п.о. міш. в грн без ПДВ, сума без ПДВ - 262500 грн.( а.с.259, т.1).

На виконання даних договорів виписано відповідні рахунки-фактури (а.с.252-255, т.1, а.с.265, т.1).

Згідно платіжного доручення №3076 від 03.12.2015 ТОВ «Корсунське» на рахунок ТОВ «АТМ Преміум» сплачено кошти у сумі 20100, 00 грн, призначення платежу: за насіння згідно з рах. №2080 від 03.12.2015 Без ПДВ (а.с.261, т.1)., згідно платіжного доручення №3063 від 01.12.2015 ТОВ «Корсунське» на рахунок ТОВ «АТМ Преміум» сплачено кошти у сумі 106500, 00 грн., призначення платежу: оплата за насіння згідно з рахунком №2171 від 01.12.2015 Без ПДВ (а.с.262, т.1), згідно платіжного доручення №3054 від 30.11.2015 ТОВ «Корсунське» на рахунок ТОВ «АТМ Преміум» сплачено кошти у сумі 16000, 00 грн, призначення платежу: оплата за насіння згідно з рахунком №2170 від 30.11.2015 Без ПДВ (а.с.263, т.1), згідно платіжного доручення №3024 від 19.11.2015 ТОВ «Корсунське» на рахунок ТОВ «АТМ Преміум» сплачено кошти у сумі 100000, 00 грн, призначення платежу: оплата за насіння згідно з рахунком №2132 від 19.11.2015 Без ПДВ (а.с.264, т.1).

Також, в матеріалах справи наявний лист ТОВ «АТМ Преміум» від 04.12.2015 направлений директору ТОВ «Корсунське», у якому зазначено наступне: « 19.11.2015 року між керівниками TOB «ATM ПРЕМІУМ» та ТОВ «Корсунське» було укладено Договір поставки № 1911 від 19.11.2015р., відповідно до якого ми зобов`язувалися поставити Вам насіння кукурудзи «ПІОНЕР PR37Y12» на суму 262 500 грн. На превеликий жаль, повідомляємо Вам, про неможливість вчасного виконання умов договору поставки №1911 від 19.11.2015р., з причин неотримання насіння від постачальника у заплановані строки, що унеможливлює вчасно виконати умови договору. Про наявність даного насіння ми негайно Вам повідомимо. Користуючись нагодою повідомляємо, TOB «ATM ПРЕМІУМ» згідно Договору поставки №2909 від 29.09.2015 р. було поставлено на склад ТОВ «Корсунське» 06.10.2015 року, насіння соняшника. «Опера ПР» на суму 242 624 грн., розрахунок по даному договорі так і не здійснений. Напоминаемо Вам, щодо необхідності проведення оплати за поставлене насіння соняшника згідно Договору поставки №2909 від 29.09.2015 р. до 31 грудня 2015 року.» (а.с.248, т.1).

Також, згідно листа заступника директора ТОВ «Корсунське» направленого на адресу ТОВ «АТМ Преміум» від 10.12.2015: «Отримавши Ваш лист від 04.12.2015 року, про неможливість вчасного виконання умов договору поставки № 1911 від 19.11.2015 та про здійснення ТОВ Корсунське» розрахунку згідно Договору поставки №2909 від 29.09.2015 р. та ознайомилися з ним. Проаналізувавши обставини, які склалися в результаті нашої співпраці а саме: ТОВ «корсунське» здійснило оплату по Договору поставки № 1911 від 19.11.2015р. в сумі 242 600 грн, але насіння кукурудзи «ПІОНЕР PR37Y12» від TOB «ATM ПРЕМІУМ» згідно договору так і не отримало, проте TOB «ATM ПРЕМІУМ» здійснило поставку на склад ТОВ Корсунське» насіння соняшнику «Опера ПР» на суму 242 624 грн., згідно Договору поставки №2909 від 29.09.2015 р. у зв`язку з тим, що оплата за поставку насіння соняшника ще не здійснювалася для вирішення ситуації яка склалася пропонуємо, Вам розглянути та підписати акт звірки взаємних рахунків про зарахування зустрічних однорідних вимог по договорам. Тобто, кошти які були перераховані ТОВ «Корсунське» на рахунок TOB «ATM ПРЕМІУМ» відповідно до Договору поставки № 1911 від 19.11.2015р. в сумі 242 600 грн., слід вважати оплатою по Договору поставки №2909 від 29.09.2015 р в сумі 242 624 грн. У зв`язку з підписанням акту звірки взаємних розрахунків про зарахування зустрічних однорідних вимог по договорам, вищезазначені договори вважаються належно виконані, і сторони жодних претензій один до одного не мають.» (а.с.247, т.1).

Також, в матеріалах справи наявний такий акт звірки взаєморозрахунків від 30.12.2015 (а.с.256, т.1).

Відтак, колегією суддів з наданих позивачем доказі встановлено, що ураховуючи наявні на кінець 2015 року заборгованість ТОВ «Корсунське» перед ТОВ «АТМ Преміум» із сплати за придбане (отримане) насіння у попередні періоди на суму 242 600 грн., було прийнято рішення щодо списання дебіторської заборгованості з підстав зарахування зустрічних однорідних вимог, що узгоджується з приписами діючого законодавства України (ст.ст. 601,602 Цивільного кодексу України).

Отже, висновок контролюючого органу та суду першої інстанції є помилковим, адже кошти з спеціального рахунку використовувались за цільовим призначенням.

Відтак, в даній частині позовних вимог позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 26.12.2018 № та № винесені податковим органом за наслідком усіх наведених судом епізодів господарської діяльності позивача, однак, в частині щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Вельмонт Груп» та TOB «ATM ПРЕМІУМ» колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновку контролюючого органу, а тому, в цій частині вказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Разом з тим, слід відмітити, що з податкового повідомлення-рішення від 26.12.2018 № вбачається, що сума завищення розміру від`ємного значення податку на додану вартість складає 314636, 00 гривень і визначена відповідачем по декларації з ПДВ від 17.07.2018 №.

В той же час з Акта перевірки не вбачається встановлення завищення позивачем від`ємного значення з ПДВ саме в сумі 314636, 00 гривень в декларації з ПДВ від 17.07.2018 №.

Така сума включає в себе різні складові, до яких, зокрема, ще застосовано п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Також, з податкового повідомлення-рішення від 26.12.2018 та № вбачається, що сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість складає 410338, 00 гривень, і до такого податкового повідомлення-рішення додано розрахунки штрафних санкцій, однак, зазначені в них суми не відповідають Акту перевірки.

Отже, висновки Акта не відповідають встановленим обставинам та винесеним податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2018 № та №.

Однак, оскільки відповідачем не надано будь-яких розрахунків з зазначенням точної суми щодо конкретних епізодах правопорушень позивачем норм податкового законодавства, що закладені в податкових повідомленнях-рішеннях від 26.12.2018 № та №, вирахувати податкові такі податкові зобов`язання не виявляється за можливе, тим більше це є виключним правом податкового органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 № та № повністю.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 22.12.2018 № про донарахування позивачу ПДФО в сумі 134503 грн. 66 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, не включались до складу оподатковуваного доходу працівників підприємства ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) доходи в не грошовій формі, а саме: м`ясопродукти та цукор, видані із складу товариства, оскільки згідно книги складського обліку матеріалів, видаткових накладних, видано зі складу ОСОБА_5 мясопродукти в лютому 2016 року на загальну суму 178333 грн. 34 коп. та в липні 2016 року на суму 43333 грн. 34 коп., а ОСОБА_4 цукор в липні 2017 року на загальну суму 89 250 грн.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених IV розділом цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Відповідно до п. І76.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (абз. 2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання), а з 01.01.2017 протягом трьох банківських днів.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, порушено вимоги пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 та пп. 168,1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 68249 грн. 32 коп., в тому числі за 2016 рік в сумі 48658 грн. 06 коп., за 2017 рік в сумі 19591 грн. 27 коп.

Крім того, перевіркою правильності застосування ставки податку до доходів у грошовій формі відмінних від заробітної плати, встановлено порушення при виплаті доходу фізичним особам ТОВ «Корсунське», як податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податків, відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу, зокрема, у 2015 році за ставкою 15% оподатковується дохід у розмірі, що не перевищує 12 180 грн. та за ставкою 20% сума перевищення 12180 грн., у 2016-2018 роках за ставкою 18%.

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ТОВ «Корсунське» у грудні 2015 року недоутримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 1093 грн. 05 коп. з нарахованого (виплаченого) доходу, який перевищував базу оподаткування для місячного оподаткованого доходу десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, зокрема, позивачем до суми такого перевищення застосовано ставку 15%, замість 20%, у зв`язку з чим позов в цій частині також не підлягає до задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 22.12.2018 № про донарахування військового збору в сумі 8981 грн. 03 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вже встановлено судом апеляційної інстанції, ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, не включались до складу оподатковуваного доходу працівників підприємства ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) доходи в не грошовій формі, а саме: м`ясопродукти та цукор видані із складу товариства, що є порушенням пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4 та пп. 1.6 п. 161 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно здійснено донарахування позивачу військового збору в сумі 8981 грн. 03 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.12.2018 № та №.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 № та №.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвели до помилкового вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 № та №, а тому, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою такі позовні вимоги задовольнити, а в іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунське" задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року в частині скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 26.12.2018 № та №.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов