Справа № 460/922/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6938/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, головуючий суддя Щербаков В.В., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 21.05.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Сарненського ОУПФУ Рівненської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 04.10.2016 року, без зарахування до стажу, який дає право на відставку судді та отримання щомісячної довічного грошового утримання, стаж роботи юрисконсультом Сарненського лісгоспу в період з 10.10.1988 року по 15.05.1992 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді , починаючи з 04.10.2016 року, зарахувати до стажу, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж роботи юрисконсультом Сарненського лісгоспу в період з 10.10.1988 року по 15.05.2992 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди. Вказувала, що вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання з розрахунку 90% від заробітної плати судді з врахуванням до стажу на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання період роботи на посаді юрисконсульта. Пенсійний орган відмовив в перерахунку щомісячного грошового утримання посилаючись на те, що Законом України Про статус суддів не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та дає право на призначення на посаду судді. Позивач вважав такі дії протиправними, оскільки її обрано на посаду судді відповідно до Закону України Про статус суддів №2862-ХІІ від 15.12.1992 року, відповідно до якого стаж роботи за юридичною спеціальністю враховувався при обранні на посаду судді.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 86 (вісімдесяти шести) до 90 (дев`яноста) відсотків суддівської винагороди; зобов`язано Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків суддівської винагороди, починаючи з 05 серпня 2018 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Сарненське ОУПФУ Рівненської області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці повинен визначатись з урахуванням норм законодавства, яке діяло на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 02.03.1993 року сесією обласної Ради народних депутатів обрана суддею Сарненського районного суду, допущена до роботи відповідно до наказу №1-к від 02.03.1993 року та призначена на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області.

22 вересня 2016 року позивач пішла у відставку з посади судді Сарненського районного суду Рівненської області.

Після виходу у відставку Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювало нарахування та виплату позивачу грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди, виходячи зі стажу судді 23 роки 5 місяців 1 день.

Позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням періоду роботи на посаді юрисконсульта з 10.10.1988 року по 15.05.1992 року.

Листом від 11.03.2019 №646/04-29 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду роботи юрисконсультом, оскільки це не передбачено статтею Закону України Про статус суддів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, із урахуванням включення до стажу її роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України Про статус суддів від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII, на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05.08.2018 року, на підставі Закону України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 12.07.2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів, висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 року №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді, відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Матеріалами справи підтверджується, що 22 вересня 2016 року позивач пішла у відставку з посади судді Сарненського районного суду Рівненської області.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до позивача не може застосовуватись норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402, у зв`язку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі №460/922/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 10.10.2019 року.