Справа № 120/3135/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 жовтня 2019 р. Справа № 120/3135/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у порядку письмовго провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування постанови

ВСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 57905842 прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 29.08.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 07.11.2018 року набрало чинності рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.10.2018 по справі № 0240/3001/18 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Вказаним рішенням суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою йому та отриманою пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої у п. 2 пенсії за вислугу років.

13.12.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Наталею Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57905842.

29.08.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Наталею Юріївною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 57905842.

Однак, позивач не погоджується із постановою від 29.08.2019 року, оскільки вважає, що державний виконавець приймаючи її порушив встановлену Законом України "Про виконавче провадження" процедуру.

Ухвалою від 02.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду на 10.10.2019 р. о 11:00 год. Також відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 57905842 або оригінали матеріалів виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні.

Повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, а також направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 287 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

08 жовтня 2019 року відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

08 жовтня 2019 року відповідачем до суду подано відзив, у якому висловлено прохання відмовити у задоволенні позову. Як підставу для відзиву відповідач зазначив те, що умови і порядок виконання рішень немайнового характеру визначено ст. 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідач вказав, що державний виконавець встановивши факт невиконання рішення суду у встановлений строк, направив матеріали виконавчого провадження до правоохоронних органів. Після цього, прийнято оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, враховуючи сформовану судову практику, державним виконавцем перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження постанови про накладення штрафу на боржника не приймалися. Тому, на думку відповідача, оскаржувана постанова від 29.08.2019 року є правомірною та не підлягає скасуванню.

09.10.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та відкладено розгляд справи на 15.10.2019 року.

15.10.2019 року ГУ ПФУ у Вінницькій області подано пояснення щодо позову. У поясненнях орган Пенсійного фонду України зіслався на те, що головним управлінням в повному обсязі виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 0240/3001/18-а про що письмово повідомлено управління ДВС. Водночас, як вказує третя особа, виплата нарахованих на виконання рішення суду сум пенсії здійснюється з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. За таких умов, для виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 вжито всіх дієвих та залежних від ГУ ПФУ у Вінницькій області заходів в межах чинного законодавства. При цьому у поясненнях звернуто увагу суду й на те, що Головне управління є неприбутковою організацією, не отримує коштів за надані послуги, а відтак позбавлене фінансової можливості виконати судове рішення щодо ОСОБА_1 у інший спосіб ніж передбачено законом. У зв`язку із цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

В ході розгляду справи 15.10.2019 року судом заслухано пояснення представників відповідача та третьої особи, досліджено усі письмові докази, які містяться у матеріалах справи та на підставі письмових заяв присутніх у судовому засіданні учасників процесу, судом постановлено усну ухвалу про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.10.2018 року у справі № 0240/3001/18-а, окрім іншого, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого починається виплата перерахованої у п. 2 пенсії за вислугу років.

14.12.2018 року ОСОБА_1 подано заяву до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про прийняття на виконання виконавчого листа по справі № 0240/3001/18-а, щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01.01.2018 по день, з якого починається виплата перерахованої у п. 2 пенсії за вислугу років (а.с.34).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пхахотнюк Н.Ю. від 13.12.2018 року на підставі виконавчого листа № 802/3001/18-а відкрито виконавче провадження ВП № 57905842 та надано боржнику (ГУ ПФУ у Вінницькій області) строк 10 робочих днів для надання відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду (а.с.35).

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 26.12.2018 № 10987/09-47/07 повідомило відповідача про те, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 0240/3001/18-а виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішенням суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Зокрема, на виконання рішення суду ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який склав 9844,49 грн. виходячи з 90 % сум грошового забезпечення, що підтверджується Розпорядженням про перерахунок пенсії від 13.11.2018 та донараховано стягувачу кошти в сумі 14 638,74 грн. за період з січня 2018 по листопад 2018 року, що підтверджується Розрахунком на доплату від 13.11.2018 (а.с.38-39).

Орган Пенсійного фонду України зазначив, що суму заборгованості за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 року буде виплачено у відповідності до Порядку від 22.08.2018 № 649, яким затверджено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок бюджетних коштів.

При цьому, на виконання п. 3 Порядку № 649 прийнято Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1.

Відповідно до Порядку № 20-1, формує вказаний реєстр Пенсійний фонд України.

Судові рішення за позовами колишніх працівників силових структур набрали законної сили та ухвалені у 2018 році, а черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника, що встановлена п. 4 Порядку № 649.

Починаючи з грудня поточного року ОСОБА_1 отримує пенсію в новому розмірі з урахуванням судового рішення, виходячи з 90 % сум грошового забезпечення.

Також ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначено, що ним вжило всіх можливих заходів щодо виконання судового рішення, тому боржник просив закінчити виконавче провадження № 57905842 (а.с.37).

08 квітня 2019 року вимогою державного виконавця № 3696/02.1-25/9 зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області надати докази повного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду (щодо внесення рішення суду до Реєстру, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649) у строк до 22.04.2019 року (а.с.40).

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 22.04.2019 № 691/09-50/07 повідомило відповідача про те, що на цей час завершуються роботи щодо доповнення Реєстру рішеннями прийнятими у 2018 році. Тому відсутня можливість надати інформацію щодо внесення рішення суду № 0240/3001/18-а до Реєстру, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 649 (а.с.41-42).

11 липня 2019 року вимогою державного виконавця № 6215/02.1-25/9 зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області надати докази повного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду (щодо внесення рішення суду до Реєстру, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649) у строк до 25.07.2019 року (а.с.43).

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 23.07.2019 № 1360/10.1.51/08 повідомило відповідача про те, що Пенсійний фонд України у 2019 році уклав договір про розробку програмного забезпечення для забезпечення функціонування реєстру. Згідно календарного плану надання послуг за договором, строк впровадження 28.10.2019 року. Тому пояснено, що у ГУ ПФУ у Вінницькій області відсутня можливість надати інформацію щодо внесення рішення по справі № 0240/3001/18-а до Реєстру, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 649 (а.с.44).

В рамках виконавчого провадження Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області за невиконання вимог виконавчого документа, повідомлено Вінницький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області листом від 27.08.2019 № 7313/02.1-25/9 про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами ГУ ПФУ у Вінницькій області. Лист мотивовано тим, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не надало підтвердження внесення рішення Вінницького окружного адміністративного суду № 0240/3001/18-а до Реєстру передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 649, а тому, на думку органу Державної виконавчої служби, боржник ухиляється від виконання судового рішення від 08.10.2018 року по справі № 0240/3001/18-а (а.с.45-47).

29.08.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пхахотнюк Н.Ю прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2019 № 57905842 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.48-49).

Мотивами прийняття такої постанови стало те, що з урахуванням судової практики, підстав для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення не має, позаяк його невиконання органом пенсійного фонду залежить від бюджетного призначення коштів з Державного бюджету, тобто таке рішення об`єктивно не може бути виконано із поважних причин. А оскільки має місце направлення повідомлення до органів національної поліції про вчинення кримінального правопорушення боржником, тому Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач не погоджується із постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2019 № 57905842, у зв`язку із її передчасністю та з огляду на те, що рішення суду залишилося не виконаним, звернувся до суду із позовом про її скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Як слідує із матеріалів справи, юридичною підставою для прийняття постанови від 29.08.2019 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною - невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії та одночасну відсутність підстав для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення з урахуванням судової практики, яка склалася по даній категорії справ.

Так, відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон від 02.06.2016 № 1404-VIII).

Пунктами 4,5 частини 1 статті 2 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII та пунктами 4, 5, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначені принципи діяльності органів державної виконавчої служби і засади виконавчого провадження, а саме диспозитивності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та обов`язковості виконання рішень.

За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону).

Особливості відповідальності боржника за невиконання рішення, що зобов`язує його вчинити певні дії визначено у статті 75 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII.

За змістом вказаної норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII дає суду підстави зробити висновок про те, що звернення державного виконавця до компетентних органів із повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, як кінцевий (найбільш суровий) захід відповідальності, застосовується лише у випадку попереднього накладення на боржника штрафу в основному та подвійному розмірі, встановлення нового строку для виконання судового рішення і попередження про кримінальну відповідальність за його безпідставне невиконання.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII є виконання вищезазначених вимог та вимог ст. 75 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII із констатацією факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

У цьому випадку виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець мотивувала її неможливістю притягнення боржника до відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу у зв`язку із наявністю поважних причин невиконання відповідного судового рішення та сформованої із цього приводу судової практики вирішення подібних спорів. В той же час повідомлення на адресу Вінницького відділу поліції ГУ НПУ у Вінницькій області від 27.08.2019 № 7313/02.1-25/9 про вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області кримінального правопорушення за своєю суттю є реагуванням саме на безпідставне (без поважних причин) та злісне невиконання боржником судового рішення, коли застосування інших заходів, спрямованих на виконання судового рішення не може призвести до його виконання.

Проте, із досліджених матеріалів справи судом встановлено, що виконання судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 0240/3001/18-а, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій виплатити ОСОБА_1 . різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсію за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої у п. 2 пенсії за вислугу років має проводитись відповідно до Порядку № 649, яким безпосередньо визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

При цьому черговість виконання рішень за цим Порядком визначається датою їх надходжень до боржника. Про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку боржником чи про відсутність таких приймає відповідне рішення Комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що утворюється в Пенсійному фонді України (пункти 4, 6, 8 Порядку № 649).

Згідно п.10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

На виконання п. 3 Порядку № 649, постановою правління Пенсійного фонду України 26.09.2018 року за № 20-1 затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 року за № 1189/32641. Вказаний реєстр ведеться в електронному вигляді та його формує Пенсійний фонд України.

Із повідомлень від 22.04.2019 та 23.07.2019 року, які направлялися боржником - Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області на адресу державного виконавця, за наслідками виконання його вимог, останній був проінформований, що територіальний орган пенсійного фонду надав Пенсійному фонду України інформацію щодо судових рішень, винесених не на користь Фонду з січня по грудень 2018 року, для формування реєстру судових рішень. В свою чергу Пенсійний фонд України повідомив боржника про те, що наразі завершується робота щодо доповнення Реєстру рішеннями, прийнятими у 2018 році та розробка відповідного програмного забезпечення, строк впровадження якого згідно календарного плану - 28 жовтня 2019 року.

Тобто, враховуючи повідомлені боржником орієнтовні дати впровадження відповідного програмного забезпечення щодо функціонування електронного Реєстру та його наповнення, надання доказів щодо виконання судового рішення у той спосіб, про який зазначено державним виконавцем у його вимогах, адресованих боржнику, є цілком можливим в найближчій перспективі.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право в тому числі: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Проте, в рамках цього виконавчого провадження державний виконавець ґрунтуючись на обставинах, які наведені вище та взявши до уваги власний висновок про наявність певних ускладнень, які унеможливлюють боржником виконання судового рішення в повному обсязі з незалежних від нього причин, безпідставно не врахував можливість надання таких доказів після впровадження відповідного програмного забезпечення щодо формування електронного Реєстру, що може мати місце після 28.10.2019 року; достовірно не перевірив вказану інформацію в тому числі і у спосіб її самостійного отримання від Пенсійного фонду України, тим самим передчасно та не у спосіб, що передбачено Законом звернувся із повідомленням до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення за відсутності для цього необхідних передумов. Як наслідок, - має місце протиправне винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Так, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призводить лише до того, що рішення суду так і залишається невиконаним, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії": по-перше, нагадав, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов`язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі "Васильєв проти України" зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов`язком держави.

Виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку про те, що направлення відповідачем повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб боржника не є логічно-послідовною дією застосування до останнього такого заходу відповідальності при відсутності доказів невиконання судового рішення без поважних причин. Як наслідок, наступне винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2019 року на підставі п. 11 ч. 1 с. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним, та таким, що здійснено не у визначений законодавством спосіб.

Наведене вказує на те, оскаржувана постанова державного виконавця в розрізі положень статті 2 КАС України прийнята не на підставі, не у межах та не у спосіб визначений законодавством, а також без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність свого рішення, адміністративний позов належить задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 29.08.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 57905842.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, (вул. Хмельницьке шосе, 7, 21036 м. Вінниця, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович