Справа № 240/9522/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9522/19

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом та просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в пункті 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України зрозгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2019 року №61, про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразу грошову допомогу як інваліду 3 групи, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальній і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов`язавши відповідача, подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішенням законної сили - звіт про виконання рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.05.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом № 61, йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.01.2014 до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою запроваджено виплату одноразової грошової допомоги. Вважає таке рішення протиправним, оскільки застосування даної статті пов`язується не з фактом звільнення зі служби, а з фактом встановлення інвалідності.
Ухвалою судді від 25.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
15.08.2019 до суду надійшов відзив Міністерства оборони України на позовну заяву, в якому останнє просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . В обгрунтування відзиву вказало, що для категорії військовослужбовців строкової служби встановлено обмеження на отримання одноразової грошової допомоги інвалідність спливом трьохмісячного строку з моменту звільнення зі строкової військової служби, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку № 975. Крім того, ОСОБА_1 вже отримав компенсацію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому не має права на отримання одноразової допомоги у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що підтверджується позицією Верховного Суду в постанові від 27.03.2018 в справі №760/8809/17.
02.08.2019 від третьої особи надійшли пояснення, які суд не бере до уваги, оскільки їх копія не надіслана (надана) іншим учасникам справи у відповідності до приписів ч.4 ст.162 КАС України та наведений документ підписаний особою, представництво якої не підтверджено у відповідності із ст.59 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із військового квитка позивача, ОСОБА_1 в період з 01.08.1985 по 13.04.1987 навчався у "КВЗРИУ им.С.М.Кирова" ("Киевское высшее зенитное ракетное инженерное ордена Ленина Краснознамённое училище имени С.М. Кирова" - прим.суду).
З 13.11.1987 по 03.08.1989 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у званні прапорщик на посаді начальника складу об`єднаних видів матеріального забезпечення. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.07.1989 № 143 звільнений за п."е" ст.46 у зв`язку із службовою невідповідністю з 03.08.1989.
З наведеного видно, що позивач в період з 03.10.1988 по 13.01.1989 не був військовослужбовцем строкової служби.
Згідно довідки МСЕК-1 № 006952, позивачу з 22.05.2012 встановлено третю групу інвалідності зі ступенем втрати професійної працездатності 40% у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
В листопаді 2012 року ОСОБА_1 виплачено одноразову компенсацію, передбачену ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інваліду 3-ої групи, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У відповідності до довідки Житомирської обласної МСЕК-1 № 919389 від 05.05.2017, позивачу з 05.05.2017 встановлено третю групу інвалідності зі ступенем втрати професійної працездатності 60% у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, безстроково.
З метою реалізації свого права на одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням 3-ої групи інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 20.02.2019 та копіями необхідних документів, які в подальшому були направленні до Міністерства оборони України.
17.05.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №61, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.
Досліджуючи спірні відносини у межах позовних вимог, заявлених позивачем, суд виходить із наступного.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 3 групи.
Третю групу інвалідності позивачу, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вперше встановлено з 22.05.2012 та у зв`язку із вказаним проведено виплату одноразової компенсації, передбаченої ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно з частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту другого Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги з 05.05.2012.
Водночас, в оскаржуваному рішенні № 61 від 17.05.2019 підставою відмови у призначенні одноразової грошової допомоги слугувало лише те, що заявник звільнений з військової служби до запровадження виплати одноразової грошової допомоги, а інвалідність йому встановлена до набрання чинності нової редакції ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Інших підстав для відмови не вказано.
Проте, як вже встановлено судом у цих спірних правовідносинах, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 975 у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії та таке право станом на травень 2012 року згідно ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мали також військовослужбовці, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від часу, який минув після звільнення зі служби.
При цьому суд не вправі досліджувати обставини, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву як правомірність відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки вони не покладені в основу спірного рішення. Більш того, відповідачем наголошено на тому, що ОСОБА_1 не має права на отримання вказаної допомоги як військовослужбовець строкової служби, що не відповідає письмовим доказам у цій справі, зокрема інформації з військового квитка позивача, оскільки він в період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС строкову службу не проходив.
Суд зазначає, що згідно приписів ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За наведених обставин, підлягає задоволенню вимога позивача визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в пункті 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2019 року №61, про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги.
При цьому, вирішуючи питання про задоволення вимоги в частині зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразу грошову допомогу як інваліду 3 групи, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, слід зазначити наступне.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що суд позбавлений права вирішувати питання про призначення одноразової грошової допомоги в світлі обставин цієї справи з огляду на обмеженість суду дослідженням підстав відмови у призначенні такої в межах оскаржуваного рішення № 61, належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату йому одноразовї грошової допомоги як інваліду 3 групи, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Щодо вимоги встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов`язавши відповідача подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.
Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд,
Визнати протиправним та скасувати п.9 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 17 травня 2019 року №61, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 3 групи, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова