Справа № 804/7948/16
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року Справа № 804/7948/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.
представників позивача представників відповідачаКривошеїної І.О., Шило Г.С. Дроздюк А.В., Полтавець С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень,
16.11.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, в якій позивач просить:
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених у перевіреному періоді. Так, позивач зазначає, що під час перевірки було надано всі без виключення первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують реальність господарських операцій. Позивач вказує на те, що відповідач формує свої висновки на підставі інформації з комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби, в той час як жодної перевірки, включно зустрічної, податковим органом не проводилось, а отже висновки, зроблені в акті перевірки є нічим непідтвердженими даними. Крім того, позивач вказує на те, що посилання відповідача на ненадання позивачем сертифікатів якості є не обґрунтованими, з огляду на те, що в переліку продукції, що підлягала обов`язковій сертифікації, товари, які було поставлено в період січень - червень 2016 року, відсутній. Також позивач вважає, що податковий кредит було сформовано та використано правомірно, посилаючись на те, що використання податкового кредиту не залежить від факту подальшої реалізації чи використання у власній господарській діяльності придбаного та оплаченого покупцем товару. Більш того, зазначає, що всі документи, які підтверджують факт використання придбаного позивачем товару було надано у повному обсязі під час перевірки.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року (суддя Кононенко О.В.) адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року залишено без змін.
06.06.2018 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року скасовано, а справу направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 року справу прийнято суддею до свого провадження та призначено до судового розгляду.
30.08.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує, вказує на те, що під час перевірки походження придбаного позивачем товару у контрагентів-постачальників не було встановлено за ланцюгом його постачання. Також, співробітниками ОУ СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську отримано пояснення співробітників (водіїв) позивача, які, в свою чергу, пояснили, що здійснювали перевезення вантажу лише по території ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД». Більш того, в товарно-транспортних накладних було вказано прізвище водія, який помер до періоду, який підлягав перевірці, а як наслідок, до дати складання таких ТТН. У контрагентів позивача відсутні складські приміщення, що унеможливлює зберігання, відвантаження та перевезення товару, який реалізувався на адресу позивача. Окрім цього, у контрагентів позивача відсутні трудові та виробничі ресурси, що свідчить про неможливість останніх виконувати умови укладених договорів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року призначено судово-економічну експертизу та провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.
05.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду повернуто адміністративну справу № 804/7948/16 разом з висновком експерта.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання.
15.07.2019 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі закрито і ухвалено перейти до розгляду справи по суті.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на пояснення, викладені у позовній заяві та наданих поясненнях.
Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені у відзиві на позовну заяву та наданих поясненнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.
Основним видом економічної діяльності ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» є виробництво чавуну сталі та феросплавів.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 26.10.2016 року №184/28-01-42-05393056.
Висновками вказаного акту перевірки зафіксовані наступні порушення:
- завищено податковий кредит на загальну суму 10 969 956,59 грн., у тому числі:
- за січень 2016 року на суму 604 016 грн.,
- за лютий 2016 року на суму 1 015 945,96 грн.,
- за березень 2016 року на суму 1 760 577,18 грн.,
- за квітень 2016 року на суму 2 251 389,58 грн.,
- за травень 2016 року на суму 2 643 624,31 грн.,
- за червень 2016 року на суму 2 694 403,56 грн.,
що призвело до порушення п.200.1 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями, діючими в періоді, що охоплений перевіркою), а саме: -завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту на 10 969 956,59 грн., у тому числі:
- за січень 2016 року на суму 604 016 грн.,
- за лютий 2016 року на суму 1 015 945,96 грн.,
- за березень 2016 року на суму 1 760 577,18 грн.,
- за квітень 2016 року на суму 2 251 389,58 грн.,
- за травень 2016 року на суму 2 643 624,31 грн.,
- за червень 2016 року на суму 2 694 403,56 грн.
Як наслідок, позивачем порушено: -абз. б п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №275 5 -VI, внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 3 343 400,14 грн., у тому числі:
- за березень 2016 року на суму 5 795,92 грн.,
- за квітень 2016 року на суму 23 322,62 грн.,
- за травень 2016 року на суму 619 878,04 грн.,
- за червень 2016 року на суму 2 694 403,56 грн.
- завищено залишок від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2016 року на суму 7 626 556,45 грн.
На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку, зокрема, з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Абзацом 4 п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України визначено, що за операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.266 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також незалежно від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За змістом положень абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У відповідності до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 ст.200 Податкового кодексу України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Положеннями пп. а) та в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Так, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.
Із наведеного видно, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та яка підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Відповідно до змісту пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.
Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.
- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року №1936/11/13-11).
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
З аналізу наведених норм випливає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Розглядаючи обґрунтованість висновків відповідача про необхідність зменшення позивачу розміру від`ємного значення сум податку на додану вартість, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по господарським операціям позивача з ТОВ «СТАЛЬ МЕТ ЛТД», ТОВ «ВКФ «Найс», ПВФК «АНК-93», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «ІТС», ТОВ «Віннерс-Транс», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Укртрансстандарт», ТОВ «Енергомаш», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «ІКО - СНАБ», ТОВ «Агротехпоставка», ТОВ «ЛТ - ІМПЄКС», ТОВ «Лебтрансгрупп», ТОВ «ІМПЕРА ГРУП», ТОВ «СТРОЙПРОМГРУП», ТОВ «Днеко», ТОВ «ТД «ДНІПРОТЕХПРОМ», з огляду на позицію відповідача щодо нереальності цих господарських операцій, суд робить наступний висновок.
У ході дослідження первинної документації по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Сталь Мет ЛТД» встановлено наступне.
Між ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та ТОВ «Сталь Мет ЛТД» було укладено договори: №310/2016 від 09.03.2016, №345/2016 від 11.03.2016, №594/2016 від 08.04.2016, №569/2016 від 01.04.2016, №339/2016 від 11.03.2016 року.
09.03.2016 року між Позивачем та ТОВ «СТАЛЬ МЕТ ЛТД» було укладено договір №310/2016. Додатками (специфікаціями) №7 від 01.08.2016 року, №8 від 01.09.2016 року, які є частиною вищевказаного договору, сторонами було визначено найменування товару (присад доменний вид 34В), технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки: СРТ склад Покупця в період серпень вересень 2016 року. Ціна присаду доменного виду 34В встановлена без ПДВ.
08.04.2016 року між позивачем та ТОВ «СТАЛЬ МЕТ ЛТД» було укладено договір №594/2016. Додатками (специфікаціями) №5 від 25.05.2016 року, №6 від 25.07.2016 року, які є частиною вищевказаного договору, сторонами було визначено найменування товару (шлак зварювальний вид 36А), технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки: СРТ склад Покупця. Ціна шлаку зварювального вид 36А встановлена без ПДВ.
01.04.2016 року між позивачем та ТОВ «СТАЛЬ МЕТ ЛТД» було укладено договір №569/2016. Додатками (специфікаціями) №6 від 30.06.2016 року, №7 від 27.07.2016 року, які є частиною вищевказаного договору, сторонами було визначено найменування товару (концентрат марганцевий), технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки: СРТ склад Покупця.
ТОВ «СТАЛЬ МЕТ ЛТД» в липні 2016 року було здійснено поставку товару за вищевказаними договорами та було виписано рахунки фактури.
Використання в господарській діяльності підтверджується технічними звітами доменного цеху, цеху підготовки шихти в доменному цеху за серпень вересень 2016 року (копії долучаються до матеріалів справи).
Оплату позивач здійснив 16.09.2016 року, 20.09.2016 року, 21.09.2016 року, 22.09.2016 року, 23.09.2016 року, 27.09.2016 року, 29.09.2016 року, 04.10.2016 року, 06.10.2016 року, 07.10.2016 року, 12.10.2016 року, 18.10.2016 року, 20.10.2016 року, 21.10.2016 року, 25.10.2016 року, 26.10.2016 року, 27.10.2016 року, 02.11.2016 року, 03.11.2016 року, 04.11.2016 року, 08.11.2016 року, 09.11.2016 року, 10.11.2016 року, 11.11.2016 року, 15.11.2016 року, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням.
Копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.
Щодо доводів відповідача про недоведеність транспортування товарів від продавця до покупця, суд зазначає наступне.
Так, на стор.14 акту перевірки зазначено, що в товарно-транспортних накладних вказано прізвище водія ОСОБА_1 , який станом на момент складання вказаних ТТН є померлим.
Судом встановлено, що в ТТН, які стосуються транспортування присаду доменного, поставленого на підставі договору №310/2016, дійсно вказано прізвище водія ОСОБА_1 .
У той же час, позивачем надано до матеріалів справи лист ТОВ «Сталь Мет ЛТД» від 28.10.2016р. за №2810-1, яким постачальник повідомив позивача про те, що при оформленні ТТН була допущена помилка (збій програмного забезпечення), у зв`язку з чим помилково зазначено прізвище водія ОСОБА_1 , замість прізвища водія ОСОБА_2 , який фактично здійснював перевезення вказаного вантажу.
Той факт, що перевезення вантажу здійснювалось водієм ОСОБА_2 підтверджується Журналом обліку руху автотранспорту та відсутністю в ньому відомостей про водія ОСОБА_1 .
Крім цього, згідно з поясненнями водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які перевозили вантаж, вказані особи не здійснювали завантаження товару в місці завантаження, яке зазначено в ТТН, а лише здійснювали транспортування товару по території ПАТ «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД».
Щодо пояснень вказаних водіїв слід зазначити, що в їх поясненнях не вказано того, що зазначені водії здійснювали перевезення вантажу лише по території підприємства.
При дослідженні пояснень вказаних осіб судом встановлено, що ці водії підтверджують поставку товару на адресу позивача, оскільки в їх поясненнях вказана адреса навантаження (м.Дніпро, вул.Набережна Заводська) та адреса розвантаження (копер Дніпропетровського заводу ім. Петровського).
З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що зазначені доводи відповідача не можуть бути достатньою підставою для висновків щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сталь Мет ЛТД».
Так, період перевірки згідно з актом №66/28-10-46-12-05393056 від 27.06.2017 року охоплює період перевірки взаємовідносин позивача та ТОВ «Сталь Мет ЛТД», які є предметом розгляду цієї справи, а отже, вказані взаємовідносини вже були предметом судового розгляду, за результатом якого прийнято рішення, що набрало законної сили.
Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи той факт, що у справі №804/4684/17 встановлені обставини господарських взаємовідносин в 2016 році, як склались між позивачем та ТОВ «Сталь Мет ЛТД», рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 набрало законної сили, дані обставини не потребують доказування при розгляді справи №804/7948/16.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ІТС» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «ІТС» було укладено договір купівлі-продажу товару від 13.01.2016 року №33/2016, та додатки №2 від 13.01.2016 року, №3 від 19.01.2016 року, №4 від 04.02.2016 року, №5 від 12.02.2016 року, №6 від 04.03.2016 року, №7 від 23.03.2016 року, №8 від 23.03.2016 року, №9 від 14.04.2016 року, №10 від 22.04.2016 року, №11 від 26.04.2016 року, №12 від 12.05.2016 року.
Також, між позивачем та ТОВ «ІТС» було укладено договір від 09.06.2016 року №1031/2016, та додатки №2 від 09.06.2016 року, №3 від 09.06.2016 року, №4 від 23.06.2016 року, №5 від 23.06.2016 року.
На підтвердження отримання товару позивачем надані рахунки-фактури, видаткові накладні постачальника, прибуткові ордери тип. ф. М- 4.
Оплата за товар здійснена 28.01.2016 року, 25.02.2016 року, 25.03.2016 року, 28.04.2016 року, 27.05.2016 року, 16.06.2016 року, 14.07.2016 року, 15.07.2016 року, 22.07.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
На підтвердження фактичного використання придбаних товарів у власній господарській діяльності та видачі товару у виробництво надані накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11- №34 від 19.01.2016 року, №51 від 26.01.2016 року, №58 від 27.01.2016 року, №68 від 27.01.2016 року, №107 від 08.02.2016 року, №108 від 08.02.2016 року, №184 від 10.02.2016 року, №83 від 16.02.2016 року, №86 від 16.02.2016 року, №95 від 22.02.2016 року, №104 від 25.02.2016 року, №321 від 23.03.2016 року, №196 від 06.04.2016 року, №1 від 11.04.2016 року, №3 від 11.04.2016 року, №308 від 12.04.2016 року, №415 від 19.04.2016 року, №263 від 04.05.2016 року, №372 від 12.05.2016 року, №383 від 17.05.2016 року, №8 від 17.05.2016 року, №538 від 18.05.2016 року, №537 від 18.05.2016 року, №7 від 20.05.2016 року, №581 від 23.05.2016 року, №331 від 30.05.2016 року, №14 від 13.06.2016 року, №18 від 14.06.2016 року, №731 від 15.06.2016 року, №410 від 17.06.2016 року.
Копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.
ТОВ «ІТС» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ТОВ ІТС, зокрема, є оптова торгівля машинами й устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.
Як видно з акту перевірки та відповідно до наданих відповідачем пояснень та документів, жодних порушень ТОВ «ІТС» щодо нереєстрації податкових накладних в ЄДПН, недекларування податкових зобов`язань з податку на додану вартість не вказано, та під час розгляду справи судом не встановлено.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ВІННЕР-ТРАНС» суд встановив наступне.
На підставі договірних листів №695/2016 від 21.04.2016 року, №819/2016 від 13.05.2016 року ТОВ «ВІННЕР-ТРАНС» в червні 2016 року було здійснено поставку товару (повітророзподільник пісочниці, насос паливоподавальний, шестерня, муфта еластична, насос живильний відкачувальний).
Також на підтвердження видачі товару у виробництво, надано накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №№536 від 15.06.2016 року, №551 від 17.06.2016 року, №555 від 17.06.2016 року, №575 від 22.06.2016 року, №578 від 23.06.2016 року, №581 від 23.06.2016 року, №586 від 23.06.2016 року.
Оплата за товар здійснена 12.08.2016 року, 16.08.2016 року, 17.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії зазначених первинних документів долучені до матеріалів справи.
ТОВ «ВІННЕР-ТРАНС» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ТОВ «ВІННЕР-ТРАНС», зокрема, є оптова торгівля машинами й устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.
З акту перевірки та пояснень представників відповідача у судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ВІННЕР-ТРАНС» у повному обсязі нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «УКРТРАНСТАНДАРТ» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «УКРТРАНСТАНДАРТ» 13.01.2016 року було укладено договір купівлі-продажу товару №31/2016, а також, додатки №2 від 13.01.2016 року (специфікація №1), №3 від 13.04.2016 року (специфікація №2).
На підтвердження фактичного отримання товару позивачем надані видаткові накладні постачальника, прибуткові ордери тип. ф. М- 4, податкові накладні.
Транспортування товару від продавця до покупця підтверджено товарно-транспортними накладними №250416/1 від 25.04.2016 року, №270416 від 27.04.2016 року, №130516 від 13.05.2016 року, №010616/1 від 01.06.2016 року.
Видачу товару у виробництво підтверджують накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №№361 від 27.04.2016 року, №357 від 27.04.2016 року, №460 від 26.05.2016 року, №557 від 17.06.2016 року, №541 від 16.06.2016 року, №601 від 24.06.2016 року.
Оплата за товар здійснена 17.06.2016 року, 24.06.2016 року, 15.07.2016 року, 12.08.2016 року, 17.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Укртрансстандарт», зокрема, інші види торгівлі товарами широкого асортименту, роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами. ТОВ «Укртрансстандарт» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Укртрансстандарт» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Отже, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Енергомаш» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «Енергомаш» було укладено договір поставки №15/2016 з додатками (специфікаціями) №2 від 11.01.2016 року, №3 від 12.01.2016 року, №4 від 01.02.2016 року, №5 від 05.02.2016 року, №6 від 25.02.2016 року, №7 від 11.03.2016 року, №8 від 04.04.2016 року, №9 від 12.04.2016 року, №10 від 22.04.2016 року, №11 від 12.05.2016 року та договір поставки від 01.06.2016 року №970/2016, з додатком (специфікацією) №2 від 01.06.2016 року.
За період січень - червень 2016 року ТОВ «Енергомаш» здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки-фактури, видаткові накладні постачальника, прибуткові ордери тип. ф. М- 4, податкові накладні.
На підтвердження видачі товару у виробництво надано накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №18 від 05.01.2016 року, №21 від 13.01.2016 року, №12 від 14.01.2016 року, №25 від 22.01.2016 року, №12 від 16.01.2016 року, №40 від 21.01.2016 року, №29 від 25.01.2016 року, №30 від 25.01.2016 року, №71 від 03.02.2016 року, №54 від 10.02.2016 року, №86 від 16.02.2016 року, №92 від 22.02.2016 року, №109 від 23.02.2016 року, №104 від 25.02.2016 року, №203 від 26.02.2016 року, №128 від 01.03.2016 року, №193 від 02.03.2016 року, №194 від 02.03.2016 року, №115 від 02.03.2016 року, №192 від 02.03.2016 року, №87 від 02.03.2016 року, №101 від 17.03.2016 року, №121 від 09.03.2016 року, №125 від 10.03.2016 року, №217 від 10.03.2016 року, №218 від 10.03.2016 року, №130 від 12.03.2016 року, №141 від 16.03.2016 року, №313 від 18.03.2016 року, №154 від 25.03.2016 року, №172 від 28.03.2016 року, №196 від 06.04.2016 року, №308 від 06.04.2016 року, №309 від 12.04.2016 року, №196 від 13.04.2016 року, №140 від 13.04.2016 року, №148 від 18.04.2016 року, №224 від 18.04.2016 року, №152 від 20.04.2016 року, №336 від 20.04.2016 року, №337 від 21.04.2016 року, №234 від 27.04.2016 року, №263 від 04.05.2016 року, №368 від 06.05.2016 року, №164 від 10.05.2016 року, №548 від 11.05.2016 року, №262 від 12.05.2016 року, №380 від 16.05.2016 року, №381 від 16.05.2016 року, №183 від 18.05.2016 року, №188 від 19.05.2016 року, №398 від 26.05.2016 року, №379 від 16.05.2016 року, №298 від 20.05.2016 року, №306 від 23.05.2016 року, №331 від 30.05.2016 року, №367 від 01.06.2016 року, №413 від 06.06.2016 року, №414 від 06.06.2016 року, №320 від 07.06.2016 року, №324 від 10.06.2016 року, №737 від 13.06.2016 року, №231 від 15.06.2016 року, №435 від 15.06.2016 року, №429 від 23.06.2016 року, №818 від 24.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив 29.01.2016 року, 11.02.2016 року, 16.03.2016 року, 29.03.2016 року, 30.03.2016 року, 19.04.2016 року, 06.05.2016 року, 20.05.2016 року, 25.05.2016 року, 27.05.2016 року, 23.06.2016 року, 29.06.2016 року, 08.07.2016 року, 28.07.2016 року, 16.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Енергомаш», зокрема, є оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням. ТОВ «Енергомаш» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Встановлені обставини справи, свідчать про те, що ТОВ «Енергомаш» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Вторцветметресурси» суд встановив наступне.
25.12.2014 року між позивачем та ТОВ «Вторцветметресурси» укладено договір купівлі-продажу товару №1921/2014.
До договору купівлі-продажу товару №1921/2014 від 25.12.2014 року було укладено додатки №12 від 25.11.2015 року, №13 від 29.12.2015 року, №14 від 08.02.2016 року, №15 від 01.04.2016 року, №16 від 06.04.2016 року, №17 від 29.04.2016 року, якими визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки. ТОВ «Вторцветметресурси» в період січень, лютий, березень, квітень, червні 2016 року було здійснено поставку товару.
Видачу товару у виробництво підтверджують накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №29 від 29.01.2016 року, №55 від 29.02.2016 року, №56 від 29.02.2016 року, №116 від 30.04.2016 року, №115 від 30.04.2016 року, №117 від 30.04.2016 року, №183 від 30.06.2016 року, №184 від 30.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив 24.03.2016 року, 25.03.2016 року, 29.03.2016 року, 15.04.2016 року, 25.05.2016 року, 15.06.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Вторцветметресурси», зокрема, є оптова торгівля чорними та кольоровими металами, оптова торгівля рудами заліза та кольорових металів. ТОВ «Вторцветметресурси» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Вторцветметресурси» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Отже, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Укрспецконструкція» суд встановив наступне.
17.03.2015 року між позивачем та ТОВ «Укрспецконструкція» укладено договір купівлі-продажу товару №334/2015.
До договору купівлі-продажу товару №334/2015 від 17.03.2015 року було укладено додатки №5 від 01.03.2016 року, №6 від 29.04.2016 року, №7 від 24.06.2016 року, якими визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки.
ТОВ «Укрспецконструкція» в березні 2016 року та травні 2016 року на виконання вказаного було здійснено поставку товару, на підтвердження чого надано видаткові накладні постачальника, прибуткові ордера тип. ф. М- 4 - №8961 від 02.07.2015 року, податкові накладні.
Фактичне транспортування товару від продавця до покупця підтверджено товарно-транспортними накладними №110301 від 11.03.2016 року, №180301 від 18.03.2016 року, №120501 від 12.05.2016 року, №160502 від 16.05.2016 року, №160501 від 16.05.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 15.04.2016 року, 27.04.2016 року, 05.07.2016 року, 08.07.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Укрспецконструкція», зокрема, є оптова торгівля металами та металевими рудами. ТОВ «Укрспецконструкція» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Укрспецконструкція» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ІКО-СНАБ» суд встановив наступне.
22.01.2016 року між позивачем та ТОВ «ІКО-СНАБ» укладено договір купівлі продажу товару №74/2016 та додаток (специфікацію) №2 від 22.01.2016 року, якою визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строк поставки та умови поставки.
ТОВ «ІКО-СНАБ» у червні 2016 року було здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки-фактури на поставлений товар №СФ-0000020 від 13.06.2016 року, №СФ-0000019 від 13.06.2016 року, видаткові накладні постачальника №РН-0000015 від 13.06.2016 року, №РН-0000014 від 13.06.2016 року, прибуткові ордера тип. ф. М- 4 - №5809 від 14.06.2016 року, №5808 від 14.06.2016 року, податкові накладні №4 від 13.06.2016 року, №5 від 13.06.2016 року, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників №1 від 29.06.2016 року до податкової накладної №4 від 13.06.2016 року, №2 від 29.06.2016 року до податкової накладної №5 від 13.06.2016 року, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №471261 від 23.11.2016 року.
Транспортування товару від продавця до покупця підтверджено товарно-транспортною накладною №1406/1 від 13.06.2016 року.
На підтвердження видачі товару у виробництво надано накладну-вимогу на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11, №747 від 17.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 20.07.2016 року, 16.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «ІКО-СНАБ», зокрема, є оптова машинами й устаткуванням. ТОВ «ІКО-СНАБ» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «ІКО-СНАБ» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Агротехпоставка» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «Агротехпоставка» укладено договір поставки від 12.01.2015 року №8/2015, а також, додатки до договору №11 від 08.05.2015 року №12 від 15.05.2015 року, №13 від 03.06.2015 року, №14 від 09.06.2015 року, №15 від 25.06.2015 року, №16 від 07.07.2015 року.
На підтвердження поставки товару позивачем надані рахунки на поставлений товар №78 від 05.06.2015 року, №81 від 12.06.2015 року, №87 від 16.06.2015 року, №91 від 19.06.2015 року, №94 від 23.06.2015 року, №98 від 03.07.2015 року, №112 від 18.08.2015 року, видаткові накладні, прибуткові ордера тип. ф. М- 4, податкові накладні.
На підтвердження видачі товару у виробництво позивачем надано накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №193 від 01.04.2016 року, №813 від 06.04.2016 року, №3 від 11.04.2016 року, №308 від 12.04.2016 року, №142 від 13.04.2016 року, №156 від 26.04.2016 року, №330 від 18.04.2016 року, №414 від 19.04.2016 року, №320 від 22.04.2016 року, №340 від 22.04.2016 року, №442 від 22.04.2016 року, №262 від 25.04.2016 року, №341 від 26.04.2016 року, №234 від 27.04.2016 року, №462 від 27.04.2016 року, №463 від 27.04.2016 року, №500 від 28.04.2016 року, №263 від 04.05.2016 року, №261 від 04.05.2016 року, №357 від 04.05.2016 року, №368 від 06.05.2016 року, №398 від 26.05.2016 року, №205 від 11.05.2016 року, №546 від 11.05.2016 року, №547 від 11.05.2016 року, №548 від 11.05.2016 року, №262 від 12.05.2016 року, №8 від 17.05.2016 року, №282 від 18.05.2016 року, №298 від 20.05.2016 року, №306 від 23.05.2016 року, №600 від 25.05.2016 року, №605 від 25.05.2016 року, №660 від 26.05.2016 року, №664 від 26.05.2016 року, №661 від 26.05.2016 року, №340 від 30.05.2016 року, №451 від 30.05.2016 року, №367 від 01.06.2016 року, №388 від 06.06.2016 року, №413 від 06.06.2016 року, №320 від 07.06.2016 року, №673 від 08.06.2016 року, №222 від 10.06.2016 року, №324 від 10.06.2016 року, №700 від 10.06.2016 року, №705 від 10.06.2016 року, №738 від 13.06.2016 року, №18 від 14.06.2016 року, №436 від 15.06.2016 року, №435 від 15.06.2016 року, №735 від 16.06.2016 року, №410 від 17.06.2016 року, №765 від 22.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 13.05.2016 року, 27.05.2016 року, 23.06.2016 року, 24.06.2016 року, 12.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Агротехпоставка», зокрема, є оптова торгівля. ТОВ «Агротехпоставка» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Агротехпоставка» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Лебтрансгрупп» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «Лебтрансгрупп» укладеного договір поставки №1547/2014 від 23.10.2014 року та специфікації №11 від 18.12.2015 року, №12 від 13.04.2016.2015 року, які є невід`ємною частиною договору.
На підтвердження поставки товару позивачем надано експрес накладні №59 9980 2749 5615 від 03.02.2016 року, №59 9980 2809 7482 від 19.02.2016 року, №59 9980 2854 4877 від 02.03.2016 року, №59 9980 3101 3005 від 04.05.2016 року, №59 9980 3219 2192 від 06.06.2016 року, рахунки-фактури на поставлений товар, видаткові накладні постачальника №РН-0000004 від 03.02.2016 року, №РН-0000006 від 19.02.2016 року, №РН-0000008 від 02.03.2016 року, №РН-0000017 від 04.05.2016 року, № РН-0000021 від 06.06.2016 року, прибуткові ордера тип. ф. М- 4 - №1039 від 05.02.2016 року, №1707 від 23.02.2016 року, №2204 від 04.03.2016 року, №4504 від 10.05.2016 року, №5714 від 09.06.2016 року, податкові накладні №1 від 03.02.2016 року, №3 від 19.02.2016 року, №1 від 02.03.2016 року, №1 від 04.05.2016 року, №1 від 06.06.2016 року.
На підтвердження видачі товару у виробництво позивачем надано накладні - вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №91 від 03.02.2016 року, №121 від 16.02.2016 року, №120 від 16.02.2016 року, №153 від 24.02.2016 року, №199 від 11.03.2016 року, №214 від 16.03.2016 року, №269 від 28.03.2016 року, №456 від 26.05.2016 року, №475 від 27.05.2016 року, №571 від 22.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив 15.03.2016 року, 29.03.2016 року, 19.04.2016 року, 23.06.2016 року, 29.06.2016 року, що підтверджується банківською випискою.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «Лебтрансгрупп», зокрема, є оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням. ТОВ «Лебтрансгрупп» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Лебтрансгрупп» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Отже, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» укладено договір поставки №301/2014 від 18.02.2014 року та додаток №32 від 01.10.2015 року, які є невід`ємною частиною вищевказаного договору, а також договір №53/2016 від 19.01.2016 року та додатки (специфікації) №2 від 19.01.2016 року, №3 від 20.01.2016 року, №4 від 26.01.2016 року, №5 від 08.02.2016 року, №6 від 31.03.2016 року, №7 від 18.04.2016 року, які є невід`ємною частиною вищевказаного договору.
ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» здійснило поставку товару в період з січня 2016 по травень 2016 року на підставі договору №53/2016 від 19.01.2016 року.
На підтвердження поставки товару за цими договорами позивачем надано рахунки-фактури на поставлений товар, видаткові накладні постачальника, прибуткові ордера тип. ф. М- 4, податкові накладні, товарно-транспортні накладні №25/01/16-1 від 25.01.2016 року, №25/01/16-1 від 25.01.2016 року, №02/02/16-1 від 02.02.2016 року, №03/02/16-1 від 03.02.2016 року, №08/02/16-1 від 08.02.2016 року, №11/02/16-1 від 11.02.2016 року, №11/02/16-1 від 11.02.2016 року, №22/02/16-1 від 22.02.2016 року, №25/02/16-1 від 25.02.2016 року, №11/04/16-1 від 11.04.2016 року, №11/05/16-1 від 11.05.2016 року.
Видачу товару у виробництво підтверджують накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11, №56 від 03.02.2016 року, №19 від 08.02.2016 року, №194 від 08.02.2016 року, №69 від 09.02.2016 року, №74 від 10.02.2016 року, №110 від 10.02.2016 року, №53 від 11.02.2016 року, №90 від 22.02.2016 року, №179 від 25.02.2016 року, №7 від 01.03.2016 року, №435 від 01.03.2016 року, №38 від 03.03.2016 року, №46 від 18.03.2016 року, №8 від 22.03.2016 року, №212 від 22.03.2016 року, №229 від 22.03.2016 року, №236 від 23.03.2016 року, №245 від 24.03.2016 року, №252 від 25.03.2016 року, №253 від 25.03.2016 року, №34 від 31.03.2016 року, №11 від 01.04.2016 року, №54 від 04.04.2016 року, №56 від 05.04.2016 року, №269 від 05.04.2016 року, №13 від 11.04.2016 року, №292 від 11.04.2016 року, №306 від 14.04.2016 року, №59 від 21.04.2016 року, №374 від 17.05.2016 року, №384 від 20.05.2016 року, №35 від 01.06.2016 року, №82 від 01.06.2016 року, №39 від 01.08.2016 року, №35 від 01.08.2016 року, №150 від 19.08.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив 23.02.2016 року, 01.03.2016 року, 09.03.2016 року, 15.03.2016 року, 25.03.2016 року, 29.03.2016 року, 05.04.2016 року, 15.04.2016 року, 13.05.2016 року, 29.06.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
ТОВ «Імпера Груп» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ТОВ «Імпера Груп» є неспеціалізована оптова торгівля.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Імпера Груп» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Стройпромгруп» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «Стройпромгруп» було укладено договір поставки від 27.08.2015 року №1211/2015 та додатки (специфікації) №5 від 05.01.2016 року, №6 від 05.02.2016 року, №7 від 01.03.2016 року, які є невід`ємною частиною вищевказаного договору.
ТОВ «Стройпромгруп» в період з січня по лютий 2016 року здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки-фактури, видаткові накладні постачальника №22/01 від 22.01.2016 року, №27/01 від 27.01.2016 року, №28/01 від 28.01.2016 року, №23/02 від 23.02.2016 року, №24/02 від 24.02.2016 року, №25/02 від 25.02.2016 року, коригувальні видаткові накладні №25/021/1 від 21.04.2016 року, №23/02-1/1 від 21.04.2016 року, №24/02-1/-1 від 21.04.2016 року, рапорту переважування вантажів на автомобільних вагах №20.
Транспортування товару від продавця до покупця підтверджується товарно-транспортними накладними, прибутковими ордерами тип. ф. М- 4 №361 від 22.01.2016 року, №362 від 27.01.2016 року, №363 від 28.01.2016 року, №1080 від 23.02.2016 року, №1081 від 24.02.2016 року, №1082 від 25.02.2016 року.
Видачу товару у виробництво підтверджують накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №28 від 31.01.2016 року, №55 від 29.02.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 29.03.2016 року, 21.04.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
ТОВ «Стройпромгруп» є платником податку на додану вартість. Згідно з відомостями із ЄДР видами діяльності ТОВ «Стройпромгруп», зокрема, є неспеціалізована оптова торгівля.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «Стройпромгруп» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ДНЕКО» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «ДНЕКО» укладено договір купівлі-продажу товару №253/2016 від 25.02.2016 року з додатками (специфікаціями) №2 від 25.02.2016 року, №3 від 08.04.2016 року, які є невід`ємною частиною вищевказаного договору.
ТОВ «ДНЕКО» було здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки-фактури на поставлений товар, видаткові накладні постачальника №ДН-0000040 від 11.03.2016 року, №ДН-0000057 від 29.04.2016 року, №ДН-0000065 від 31.05.2015 року, прибуткові ордера тип. ф. М- 4 - №2340 від 11.03.2016 року, №4351 від 29.04.2016 року, №5437 від 31.05.2016 року, податкові накладні №10 від 11.03.2016 року, №31 від 29.04.2016 року, №39 від 31.05.2016 року, податкові накладні.
Транспортування товару від продавця до покупця підтверджують товарно-транспортні накладні №110316 від 11.03.2016 року, №290416 від 29.04.2016 року, №310516/1 від 31.05.2016 року.
Видачу товару у виробництво підтверджують накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №№256 від 25.03.2016 року, №357 від 27.04.2016 року, №460 від 26.05.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 13.05.2016 року, 24.06.2016 року, 21.07.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «ДНЕКО», зокрема, є неспеціалізована оптова торгівля. ТОВ «ДНЕКО» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «ДНЕКО» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» суд встановив наступне.
11.01.2016 року між позивачем та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» укладено договір №14/2016, з додатками №2 від 11.06.2016 року, №14 від 13.05.2016 року, які є невід`ємною частиною вищевказаного договору.
ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» у червні 2016 року на виконання договору №14/2016 від 11.01.2016 року було здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки на поставлений товар №152 від 09.06.2016 року, № 164 від 21.06.2016 року, видаткові накладні постачальника №101 від 09.06.2016 року, №108 від 21.06.2016 року, прибуткові ордера тип. ф.М-4 - №5717 від 09.06.2016 року, №6036 від 21.06.2016 року, податкові накладні.
Також 07.06.2016 року між позивачем та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» укладено договір №1013/2016, з додатком №2 від 07.06.2016 року, який є невід`ємною частиною вищевказаного договору.
ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» у червні 2016 року на виконання договору №1013/2016 від 07.06.2016 року було здійснено поставку товару, на підтвердження чого позивачем надано рахунки на поставлений товар №153 від 09.06.2016 року, №163 від 21.06.2016 року, видаткові накладні постачальника №102 від 09.06.2016 року, №107 від 21.06.2016 року, прибуткові ордера тип. ф. М-4 - №5720 від 09.06.2016 року, №6035 від 21.06.2016 року, податкові накладні.
На підтвердження видачі товару у виробництво позивачем надано накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 - №324 від 10.06.2016 року, №713 від 13.06.2016 року, №14 від 13.06.2016 року, №731 від 15.06.2016 року, №231 від 15.06.2016 року, №410 від 17.06.2016 року, №791 від 21.06.2016 року, №96 від 21.06.2016 року, №765 від 22.06.2016 року, №242 від 22.06.2016 року, №429 від 23.06.2016 року, №818 від 24.06.2016 року, №819 від 24.06.2016 року.
Оплату за товар позивач здійснив у безготівковій формі 29.06.2016 року, 08.07.2016 року, 19.07.2016 року, 11.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
Згідно з реєстраційними документами видами господарської діяльності ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ», зокрема, є неспеціалізована оптова торгівля. ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» зареєстровано платником податку на додану вартість.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ДНІПРОТЕХПРОМ» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено поставку товару, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, відображення продавцем податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ПВФК «АНК-93» суд встановив наступне.
Між позивачем та ПВФК «АНК-93» укладено договір №1617/2015 від 24.12.2015 року, а також, додаткові угоди № 1 від 25.12.2015 року, № 2 від 25.12.2015 року, № 3 від 03.02.2016 року, № 4 від 04.02.2016 року, № 5 від 04.02.2016 року, № 7 від 25.05.2016 року, № 8 від 30.05.2016 року, якими визначено переліку робіт.
На підтвердження виконання робіт по поточному ремонту м/к прольотів прокатного цеху №1 позивачем надані: акти №1 від 29.01.2016 року, №3 від 26.02.2016 року, №5 від 28.03.2016 року, №7 від 28.03.2016 року, №8 від 28.04.2016 року, №10 від 28.04.2016 року, №12 від 27.05.2016 року, №15 від 29.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №812, локальний кошторис №812, відомість ресурсів до локального кошторису №812, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №812 та рахунками №1 від 29.01.2016 року, №3 від 26.02.2016 року, №5 від 28.03.2016 року, №7 від 28.03.2016 року, №8 від 28.04.2016 року, №10 від 28.04.2016 року, №12 від 27.05.2016 року, №15 від 29.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по технічному обслуговуванню м/к прольотів прокатного цеху №1 позивачем надані: акти №2 від 29.01.2016 року, №4 від 26.02.2016 року, №6 від 28.03.2016 року, №9 від 28.04.2016 року, №11 від 27.05.2016 року, №16 від 29.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №813, локальний кошторис №813, відомість ресурсів до локального кошторису №813, розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису №813 та рахунки №2 від 29.01.2016 року, №4 від 26.02.2016 року, №6 від 28.03.2016 року, №9 від 28.04.2016 року, №11 від 27.05.2016 року, №16 від 29.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по поточному ремонту м/к та технологічного обладнання фасонно-ливарного цеху позивачем надані: акти №13 від 27.05.2016 року, №17 від 29.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №838, локальний кошторис №838, відомість ресурсів до локального кошторису №838, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №838 та рахунки №13 від 27.05.2016 року, №17 від 29.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по капітальному ремонту доменної печі №2 ДЦ, підбункерне приміщення та бункерна естакада позивачем надані: акт №14 від 01.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №873, локальний кошторис №873, відомість ресурсів до локального кошторису №873, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №873 та рахунок №14 від 01.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по ремонту вертикальної стіни прольоту нагрівальних колодців ПЦ-1 позивачем надані: акт №18 від 29.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №875, локальний кошторис №875, відомість ресурсів до локального кошторису №875, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №875 та рахунок №18 від 29.06.2016 року.
Окрім вказаних документів, які погоджені та складені сторонами договору, виконання робіт в цехах позивача підтверджено графіками планових робіт (копії долучено до матеріалів справи), наказами по підприємству про проведення капітальних робіт та зупинення вузлів та агрегатів підприємства.
Оплата за виконані роботи здійснена 24.03.2016 року, 29.03.2016 року, 12.04.2016 року, 28.04.2016 року, 11.05.2016 року, 26.05.2016 року, 09.06.2016 року, 23.06.2016 року, 12.07.2016 року, 20.07.2016 року, 10.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
ПВФК «АНК-93» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ПВФК «АНК-93», зокрема, є інші спеціалізовані будівельні роботи. ПВФК «АНК-93» має дозвіл виконувати, у тому числі, монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки технологічного устаткування металургійної промисловості, а також ліцензію на будівельні та монтажні роботи.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ПВФК «АНК-93» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності постачальника, встановлено виконання робіт, використання позивачем даних робіт у власній господарській діяльності (необхідність проведення поточних та капітальних ремонтів обладнання та основних засобів підприємства), відображення виконавцем робіт податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» укладено договір №1967/2013 від 04.12.2013 року та додаткові угоди № 15 від 05.12.2014 року, № 23 від 08.06.2015 року, № 28 від 05.11.2015 року, № 29 від 01.01.2016 року, № 30 від 01.01.2016 року, № 31 від 22.04.2016 року, якими визначено перелік робіт.
На підтвердження виконання робіт по ремонту настилів, м/к стрічкових конвеєрів (виготовлення роликоопір, ремонт та заміна роликів стрічкових конвеєрів) вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва, позивачем надані: акти №2 від 29.01.2016 року, №5 від 29.02.2016 року та рахунки №2 від 29.01.2016 року, №2 від 29.02.2016 року.
На підтвердження виконання комплексу робіт по ремонту бензольного відділення УХП позивачем надані: акти №3 від 29.02.2016 року, №4 від 29.02.2016 року, №8 від 31.03.2016 року, №9 від 31.03.2016 року, №12 від 29.04.2016 року, №13 від 29.04.2016 року, №20 від 31.05.2016 року, №22 від 30.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №16/15, локальний кошторис №16/15, відомість ресурсів до локального кошторису №16/15, договірна ціна до локального кошторису №21/15, локальний кошторис №21/15, відомість ресурсів до локального кошторису №21/15, договірна ціна до локального кошторису №28/15-2, локальний кошторис №28/15-2, відомість ресурсів до локального кошторису №28/15-2 та рахунки №3 від 29.02.2016 року, №4 від 29.02.2016 року, №2 від 31.03.2016 року, №3 від 31.03.2016 року, №2 від 29.04.2016 року, №4 від 29.04.2016 року, №6 від 31.05.2016 року, №1 від 30.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по капітальному ремонту коксотушильних вагонів №2, №6, заміна футеровки, ремонт м/к вагона, з/д візків вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва позивачем надані: акт №7 від 15.03.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №92/14, локальний кошторис №92/14, відомість ресурсів до локального кошторису №92/14, договірна ціна до локального кошторису №91/14, локальний кошторис №91/14, відомість ресурсів до локального кошторису №91/14 та рахунок №1 від 15.03.2016 року.
Також між позивачем та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» укладено договір №252/2016 від 25.02.2016 року та додаткові угоди №1 від 25.02.2015 року, №2 від 04.04.2016 року, №3 від 04.04.2016 року, №4 від 04.04.2016 року, №5 від 07.04.2016 року, №7 від 07.06.2016 року, якими визначено перелік робіт.
На підтвердження виконання робіт по заміні газовідвідної та газопідвідної арматури з ремонтом площадок на ділянці виробництва коксу вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва, позивачем надані: акти №10 від 31.03.2016 року, №15 від 29.04.2016 року, №16 від 31.05.2016 року, №21 від 30.06.2016 року та рахунки №4 від 31.03.2016 року, №3 від 29.04.2016 року, №2 від 31.05.2016 року, №5 від 30.06.2016 року.
На підтвердження виконання капітального ремонту коксотушильного вагону №4, заміни футеровки кузова, ремонту м/к вагона, з/д візків, позивачем надані: акти №18 від 31.05.2016 року, №25 від 30.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №98/15, локальний кошторис №98/15, відомість ресурсів до локального кошторису №98/15 та рахунки №4 від 31.05.2016 року, №4 від 30.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по капітальному ремонту коксотушильних вагона №5, заміну футеровки кузова, ремонту м/к вагона, з/д візків, позивачем надані: акт №19 від 31.05.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №97/15, локальний кошторис №97/15, відомість ресурсів до локального кошторису №97/15 та рахунок №5 від 31.05.2016 року.
На підтвердження виконання робіт виконання робіт по ремонту настилів, м/к стрічкових конвеєрів (виготовлення роликоопір, ремонт та заміна роликів стрічкових конвеєрів) вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва, позивачем надані: акти №17.1 від 31.05.2016 року, №26 від 30.06.2016 року та рахунки №3 від 31.05.2016 року, №6 від 30.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по капітальному ремонту будівлі складу сульфату (вирівнювання підкранових колій крану мостового електричного грейферного, переніс кабельної естакади), позивачем надані: акт №24 від 30.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №9/16-1, локальний кошторис №9/16-1, відомість ресурсів до локального кошторису №9/16-1 та рахунок №3 від 30.06.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по капітальному ремонту коксової батареї №1, заміни колій коксовиштовкувача та колій коксотушильного вагону з універсальною полосою та анкерними болтами вуглекоксового цеху КХП, позивачем надані: акт №23 від 30.06.2016 року, договірна ціна до локального кошторису №21/16, локальний кошторис №21/16-1, відомість ресурсів до локального кошторису №21/16-1 та рахунок №2 від 30.06.2016 року.
Також між позивачем та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» укладено договір №783/2015 від 29.05.2016 року.
На підтвердження виконання робіт по вказаному договору, позивачем надані: акти №9 від 29.01.2016 року, №10 від 29.02.2016 року, №11 від 31.03.2016 року, №12 від 29.04.2016 року, №13 від 31.05.2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на січень місяць 2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на лютий місяць 2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на березень місяць 2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на квітень місяць 2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на травень місяць 2016 року та рахунки №1 від 29.02.2016 року, №1 від 29.02.2016 року, №5 від 31.03.2016 року, №1 від 29.04.2016 року. №1 від 31.05.2016 року.
Також між позивачем та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» укладено договір №1189/2016 від 01.06.2016 року
На підтвердження виконання робіт по вказаному договору, позивачем надані: акт №1 від 30.06.2016 року, план робіт проектного відділу ТОВ «Коксохімремонт» по КХВ на червень місяць 2016 року та рахунок №7 від 30.06.2016 року.
Окрім вказаних документів, які погоджені та складені між сторонами договору, виконання робіт в цехах позивача підтверджено наказами по підприємству про проведення капітальних робіт та зупинення вузлів та агрегатів підприємства, заявками на видачу тимчасових перепусток для працівників ТОВ «Коксохімремонт».
Оплата за виконані послуги була здійснена 25.02.2016 року, 11.03.2016 року, 24.03.2016 року, 29.03.2016 року, 12.04.2016 року, 26.04.2016 року, 28.04.2016 року, 11.05.2016 року, 18.05.2016 року, 26.05.2016 року, 27.05.2016 року, 16.06.2016 року, 23.06.2016 року, 29.06.2016 року, 12.07.2016 року, 19.07.2016 року, 26.07.2016 року, 10.08.2016 року, що підтверджується банківськими виписками.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ», зокрема, є ремонт і технічне обслуговуванням машин і устаткування промислового значення. ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» має дозвіл виконувати, у тому числі, монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки технологічного устаткування металургійної промисловості, а також ліцензію на будівельні та монтажні роботи.
Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки, ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» нараховані податкові зобов`язання по взаємовідносинам з позивачем. На спростування цих обставин відповідачем доказів не надано.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності виконавця робіт, встановлено виконання робіт, укладання позивачем договорів на вказані роботи з метою використання їх результатів у власній господарській діяльності (необхідність проведення поточних та капітальних ремонтів обладнання та основних засобів підприємства), відображення виконавцем робіт податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Корпорація Арсіл» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ «Корпорація Арсіл» укладено договір №1950/2013 від 29.11.2013 року та додаткові угоди до нього, якими визначено перелік робіт.
На підтвердження виконання робіт за цим договором позивачем надано акт №7 від 25.02.2015 року, акт №8 від 25.02.2015 року, №9 від 25.02.2015 року, №10 від 25.02.2015 року, №1 від 25.02.2015 року, №6 від 25.02.2015 року, договірну ціну до локального кошторису №646, №431, №432, №405, локальний кошторис №646, №431, №432, №405, №116/142-1-3, №24/14-2, відомість ресурсів до локального кошторису №646, №431, №432, №405, №24/14-2, розрахунки загальновиробничих витрат.
Виконання робіт по поточному ремонту та технічному обслуговуванню також підтверджуються затвердженими графіками планово-попереджувальними роботами помісячно на 2016 рік, заявка на видачу тимчасових перепусток для працівників ТОВ «Корпорація Арсіл».
Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи.
ТОВ «Корпорація Aрсіл» є платником податку на додану вартість. Згідно з реєстраційними документами видами діяльності ТОВ «Корпорація Aрсіл», зокрема, є будівництво житлових і не житлових будівель. ТОВ «Корпорація Aрсіл» має дозвіл виконувати, у тому числі, монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки технологічного устаткування металургійної промисловості, а також ліцензію на будівельні та монтажні роботи.
Таким чином, дослідженням цих господарських операцій встановлено відповідність змісту укладеного договору видам господарської діяльності виконавця робіт, встановлено виконання робіт, укладання позивачем договорів на вказані роботи з метою використання їх результатів у власній господарській діяльності, відображення виконавцем робіт податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ ВКФ «НАЙС» суд встановив наступне.
Між позивачем та ТОВ ВКФ «НАЙС» укладено договір №285/2015 від 01.03.2015 року про прийом до гідротехнічної споруди №1 та транспортування до р.Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод.
Надання послуг з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортування до р.Дніпро всіх дренажних, зливових, стічних та зворотних вод, що скидаються по водоспусках №1, №4, №5, №6 Західного колектору в період з січня 2016 року по червень 2016 року, підтверджуються актом №ОУ-0000002 від 29.01.2016 року, коригуючим актом за січень 2016 року №2/2 від 10.02.2016 року, актом №ОУ-0000014 від 29.02.2016 року, коригуючим актом за лютий 2016 року №2/3 від 09.03.2016 року, актом №ОУ-0000015 від 31.03.2016 року, коригуючим актом за березень 2016 року №2/15 від 13.04.2016 року, актом №ОУ-0000024 від 31.05.2016 року, коригуючим актом за травень 2016 року №2/24 від 13.06.2016 року, актом №ОУ-0000026 від 30.06.2016 року, податковими накладними №2 від 29.01.2016 року, №3 від 29.02.2016 року, №7 від 31.03.2016 року, №2 від 31.05.2016 року, №2 від 15.06.2016 року, №4 від 30.06.2016 року, розрахунками №1 від 10.02.2016 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №2 від 29.01.2016 року, №3 від 16.03.2016 року до податкової накладної №7 від 30.12.2015 року, №4 від 16.03.2016 року до податкової накладної №2 від 29.01.2016 року, №1 від 09.03.2016 року до податкової накладної №3 від 29.02.2016 року, №1 від 13.06.2016 року до податкової накладної №2 від 31.05.2016 року, №1 від 13.04.2016 року до податкової накладної №7 від 31.03.2016 року, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №471283 від 23.11.2016 року.
Також 13.01.2016 року складено коригуючий акт №11 до акту №ОУ-0000046 від 30.12.2015 року щодо коригування вартості послуг наданих в грудні 2015 року.
На підтвердження оплати за надані послуги за договором від 01.03.2015 року №285/2015 позивачем надано банківські виписки по платіжним дорученням.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
Згідно з умовами Договору №285/2015 від 01.03.2015 року ТОВ «ВКФ «НАЙС» (Власник) зобов`язується надати позивачу (Абоненту) послуги з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортування до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод відповідно до умов цього Договору.
Власником гідротехнічної споруди №1 є ТОВ «ВКФ «НАЙС», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія міститься в матеріалах справи).
Підпунктом е пункту 6 дозволу на спеціальне водокористування чітко встановлено, що виробничі стічні води з випусків №1, №4, №5, №6 передаються ТОВ ВКФ «НАЙС» по договору №285/2015 від 01.03.2015 року.
Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що ТОВ «ВКФ «НАЙС» мало технічні можливості надати позивачу послуги обумовлені договором, оскільки ТОВ «ВКФ «НАЙС» є власником гідротехнічної споруди №1 та окрім цього, останнє мало необхідні дозвільні документи для здійснення такої діяльності.
Згідно зі ст.151 Господарського кодексу України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Із даними нормами узгоджується і ст.49 Водного кодексу України, якою передбачено здійснення спеціального водокористування на підставі дозволу.
Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що дозвіл на спеціальне водокористування видається органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об`єктів місцевого значення.
Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992р. №459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення», дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.
Умови виданих суб`єктам господарювання дозволів на спеціальне водокористування є обов`язковими до виконання, оскільки відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992р. №459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення» та п.п.6 ч.1 ст.55 Водного кодексу України, порушення умов спеціального водокористування є підставою для припинення права спеціального водокористування. Отже, укладання вищевказаного договору є безумовною умовою здійснення підприємством спеціального водокористування.
Досліджуючи первинну документацію по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ЛТ-Імпекс» суд встановив наступне.
На підтвердження отримання послуг позивачем надано акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 20.01.2016 року, податковою накладною №1 від 20.01.2016 року.
Оплату за надані послуги позивач здійснив 24.03.2016 року, що підтверджується банківською випискою.
Метою укладення договору №28/01/196/2015 є отримання позивачем послуг з навчання персоналу міжнародним стандартам, введення в дію системи менеджменту якості та навколишнього середовища, отримання відповідних сертифікатів, необхідних для просування товарів підприємства на міжнародному ринку. За результатами придбаних послуг позивач отримав міжнародні сертифікати, які засвідчують введення підприємством на виробництві системи менеджменту якості.
Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.
Таким чином, беручи до уваги обставини, які встановлені у цій справі, суд робить висновок про те, що господарські операції між позивачем та ТОВ «ЛТ-Імпекс» мали реальний характер, наслідком яких є отримання позивачем послуг, які використовуються у його власній господарській діяльності.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Необхідно зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до наведеного вчинення господарської операції визначається не підписанням договору, а фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не належать до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Суд вважає за необхідне врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р., в якій зазначено, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та, відповідно, формування податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з суб`єктами господарювання, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Суд не бере до уваги пояснення осіб, які відібрані працівниками податкової міліції та долучені відповідачем до матеріалів справи, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
У свою чергу Кримінальний процесуальний кодекс України не містить такої слідчої дії як опитування осіб. Єдиною процесуальною дією, під час якої відбувається збір показань є допит, який має бути проведений в рамках досудового розслідування (ст.ст.224, 225 Кримінального процесуального кодексу України).
У цей же час, жодних доказів стосовно існування будь-якого кримінального провадження щодо обставин, які були предметом під час розгляду цієї справи, відповідачем не надано.
Підпунктом 1 ч.1 ст.8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» встановлено, що оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право, зокрема, опитувати осіб за їх згодою, використовувати їх добровільну допомогу.
Статтею 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено підстави для проведення оперативно-розшукової діяльності.
Однак, окрім проведення опитування водіїв, які були працевлаштовані у позивача, жодних інших доказів стосовно існування будь-якого правопорушення, в тому числі кримінального, чи вчинення позивачем або його контрагентами правопорушень, з боку відповідача не надано.
У відповідності до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки позивачем доведено дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також до складу витрат, надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод товарів та робіт (послуг) для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, суд робить висновок про правомірність формування позивачем розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій із вказаними контрагентами.
Таким чином, суд вважає безпідставними нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
У відповідності до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду адміністративного позову в сумі 189624,85 грн., відповідно до платіжного доручення №3651 від 15.11.2016 року.
Керуючись ст. ст. 73, 77, 78, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складене 05 вересня 2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський