Справа № 200/10129/19-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 р. Справа№200/10129/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2019 року шляхом здавання на пошту позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду до відповідача, Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про відмову в призначення пенсії за вислугу років. З посиланням на статтю 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04 червня 2019 року, позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №3274 від 11 липня 2019 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років з дня звернення.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилається на відсутність необхідного стажу у позивача для призначення пенсії.

20 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 серпня 2019 року від відповідача витребувані докази.

23 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08 жовтня 2019 року.

До судового засідання, призначеного на 08 жовтня 2019 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи неявку сторін, суд, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснює розгляд цієї справи у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 за період з 15 серпня 1991 року по 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 перебувала на посаді вчителя початкових класів (а.с.8).

04 липня 2019 року позивачем до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подана заява №3274 про призначення пенсії за вислугу років. До заяви позивачем були надані наступні документи:

- копія паспорта та ІНН;

- копія трудової книжки від НОМЕР_2 від 26 серпня 1991 року;

- копія свідоцтва про народження дитини;

- копія диплома № НОМЕР_3 та додаток до нього від 28 червня 1991 року.

11 липня 2019 року Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення №3274 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу - 26 років 6 місяців (а.с.9).

Відповідно до цього рішення, на день звернення документально підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 складає 30 років 10 місяців 1 день, в тому числі стаж роботи по вислузі років 26 років 0 місяців 17 днів.

З роздруківки з програми відповідача ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсії вбачається, що до спеціального стажу зараховано період роботи з 15 вересня 1991 року по 30 вересня 2004 року та з 01 грудня 2004 року по 11 жовтня 2017 року (а.с.23).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за вислугу років окремих категорій працівників інших галузей народного господарства визначено статтею 55 Закону №1788-ХІІ.

Первісна редакція пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ, як діяла в період з 01 січня 1991 року до 01 квітня 2015 року, передбачала, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти […] при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

02 березня 2015 року Законом України №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та 24 грудня 2015 року Законом України № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в статтю 55 Закону №1788 були внесені зміни згідно яких працівники освіти […] після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

04 червня 2019 року Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення […] статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Положення […] статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного Рішення.

В абзацах другому, четвертому пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010, Конституційний Суд України зазначив, «…що визнання неконституційним Закону №2222 у зв`язку з порушенням процедури його розгляду та ухвалення означає відновлення дії попередньої редакції норм Конституції України, які були змінені, доповнені та виключені Законом №2222. Це забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України».

Отже, оскільки Конституція України є Основним Законом, вказане твердження може бути застосовано і до інших законів.

Тому, з 05 червня 2019 року положення пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-XII діють в первісній редакції, а саме право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти […] при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

«Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №954 від 14.12.2016), згідно із яким до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посаді учителя загальноосвітнього навчального закладу.

Таким чином, при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років за заявою позивача від 04 липня 2019 року відповідач мав керуватися первісною редакцією статті 55 Закону №1788-XII та положеннями Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), особам, які на день набрання чинності Законом №2148-VIII (11 жовтня 2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону №1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-XII.

Абзацами першим та другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, в редакції Закону № 2148-VIII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 15 серпня 1991 року по 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 безперервно перебувала на посаді вчителя початкових класів середньої школи.

Період роботи з 01 жовтня 2004 року по 30 листопада 2004 року до спеціального стажу роботи позивача не зарахований без зазначення причини такого незарахування. Таким чином, незарахування цього періоду до спеціального стажу позивача є протиправним.

У спірному рішенні відповідача до спеціального стажу роботи позивача зараховано період роботи з 15 серпня 1991 року по 30 вересня 2004 року та з 01 грудня по 11 жовтня 2017 року, що становить 26 років 0 місяців 17 днів.

Отже, станом на 11 жовтня 2017 року, як того вимагають приписи вище перелічених законів, позивач мала стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи безпідставне незарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 01 жовтня 2004 року по 30 листопада 2004 року, невірне тлумачення положень законодавства відповідачем, а відповідно і порушення законодавства при винесенні спірного рішення, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, та зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, не приймаються судом до уваги, оскільки на момент звернення з заявою про призначення пенсії за вислугою років, позивач набула право на отримання такої пенсії незалежно від віку згідно пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ як працівник освіти, який має спеціальний стаж роботи більше 25 років.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, б. 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 липня 2019 року №3274 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дня подання заяви №3274 про призначення пенсії за вислугу років від 04 липня 2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Повне рішення складено 08 жовтня 2019 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.