Справа № П/811/1672/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 року

Київ

справа №П/811/1672/15

провадження №№ К/9901/60148/19, К/9901/63288/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кондратюка Віктора Станіславовича, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року, ухваленого у складі головуючого судді Петренко О. С., та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Іванова С. М., суддів: Панченко О. М., Чередниченко В. Є.

та за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Іванова С. М., суддів: Панченко О. М., Чередниченко В. Є.

І. Суть спору

1. У травні 20-15 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кондратюка Віктора Станіславовича, в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2015 року № 1301/к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.2. поновити позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

2. В мотивування позову зазначає, що, починаючи з 18 травня 2007 року позивач працював на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

2.1. Однак, наказом Міністерства юстиції України від 27 квітня 2015 року № 1301/к позивача звільнено із займаної посади у зв`язку зі зміною істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, з 27 квітня 2015 року за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

2.2. Стверджує, що відповідачем без належних законних підстав видано оскаржуваний наказ з підставою звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, оскільки чисельне та штатне скорочення посади начальника управління юстиції в області не проводилось, а відбулось лише перейменування управління, отже, звільнення позивача здійснено з порушенням вимог законодавства України, що свідчить про незаконність такого звільнення.

2.3. Крім того, зазначив, що відповідачем не в повному обсязі виконано передбачені статтею 49-2 КЗпП України, оскільки у попередженні від 08 лютого 2015 року не було запропоновано у повному обсязі вакантні посади для працевлаштування позивача.

2.4. Вважаючи своє звільнення з посади незаконним, ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав звернувся до суду з вимогою про скасування наказу щодо його звільнення.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 , починаючи з 18 травня 2007 року обіймав посаду начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області згідно з наказом Міністерства юстиції України від 18 травня 2007 року № 870/02.

4. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року № 115/5 "Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України" та наказу Міністерства юстиції України від 02 лютого 2015 року № 139/5 "Про затвердження переліку головних територіальних управлінь юстиції" у зв`язку з впровадженням нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 06 лютого 2015 року та змінами істотних умов праці, на підставі рекомендацій Кадрової комісії Міністерства юстиції України, керуючись статтею 49-2 КЗпП України, відповідачем запропоновано ОСОБА_1 зайняти посаду начальника Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області та попереджено, що у разі відмови позивач підлягає звільненню із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

5. Відповідно до заяви від 08 квітня 2015 року позивач відмовився у переведенні на посаду начальника Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області.

6. 27 квітня 2015 року Міністерством юстиції України видано наказ № 1301/к, яким у зв`язку зі зміною істотних умов праці та у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, звільнено позивача з посади начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 27 квітня 2015 року за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, в позові відмовлено.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2016 року скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.1. Рішення суду касаційної інстанції мотивоване тим, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи не було враховано положення, викладені у частині третій статті 36, статті 49-2, частині другій статті 40 КЗпП України, згідно з якими у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

9. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року, в позові відмовлено.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2017 року постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.1. Рішення суду касаційної інстанції мотивоване тим, що судами попередніх інстанцій не було з`ясовано, чи відбулось скорочення конкретної посади, яку обіймав позивач і чи створена аналогічна посада у реорганізованій установі, чи відбулися зміни у спеціалізації, кваліфікації цієї посади, чи збільшився обсяг службових (посадових) обов`язків і чи може ця особа займати таку посаду відповідно до своєї кваліфікації. Також, встановлюючи обставини справи щодо наявності вакантних посад (в тому числі у новоствореному органі), суди формально погодились із поясненнями Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області (стосовно відсутності посад, які були вакантними на час звільнення позивача), не навівши при цьому жодних інших міркувань і мотивів з відповідним правовим обґрунтуванням стосовно цих доводів, а також не взято до уваги доводи інших учасників справи, зокрема і позивача, не надано їм належної правової оцінки.

11. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року справу № П/811/1672/15 в порядку статті 22 КАС України, в редакції на момент постановлення ухвали, передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

12. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року у справі № П/811/1672/15 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

12.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27 квітня 2015 року № 1301/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

12.2. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, з 28 квітня 2015 року.

12.3. Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 квітня 2015 року по 06 квітня 2018 року включно в розмірі 157262,17 гривень.

13. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 30 січня 2015 року відбулась реорганізація не шляхом ліквідації одного органу державної влади з одночасним створенням іншого, що є його правонаступником, а лише перейменування Головного управління юстиції у Кіровоградській області на Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, при цьому саме по собі перейменування державного органу (без його ліквідації, реорганізації) не тягне за собою змін в організації виробництва і праці за відсутності інших доказів, що свідчать про наявність будь-яких змін, які впливають на трудову функцію працівника. При цьому відповідачем в порушення норм трудового законодавства, ОСОБА_1 запропоновано лише одну посаду, а доказів відсутності інших вакантних посад відповідачем до суду не надано. При цьому, посаду, яку займав позивач, до та після перейменування, збережено, перейменування не вплинуло, ні на обсяг обов`язків, ні на трудову функцію позивача, відсутні будь-які зміни в організації виробництва, у зв`язку з чим, підстав для застосування пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та, відповідно положень статті 49-2 КЗпП України у відповідача не було.

14. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, з 28 квітня 2015 року, зобов`язання Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 квітня 2015 року по 06 квітня 2018 року включно в розмірі 157262,17 грн., та допущення у вказаній частині рішення до негайного виконання, та прийняти нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

14.1. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області, з 28 квітня 2015 року.

14.2. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 квітня 2015 року по 06 квітня 2018 року включно в розмірі 199828,26 гривень.

14.3. В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року залишено без змін.

15. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині, прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в той час, як останній має бути поновлений саме на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року.

IV. Касаційне оскарження

16. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

17. Свою касаційну скаргу відповідач мотивує відсутністю підстав для поновлення позивача на посаді, оскільки його звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України не у зв`язку зі скороченням, а у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Від запропонованої посади позивач відмовився. Крім того, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці посада, на яку позивач просить його поновити, не є рівнозначною посаді, яку він займав до звільнення.

18. Своєю чергою, позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення а частині поновлення та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

19. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судом апеляційної інстанції, що з 30 січня 2015 року відбулось саме переіменування Головних управлінь юстиції, що підтверджується і даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а станом на час розгляду справи судом першої інстанції вказаний реєстр не містив даних щодо припинення юридичної особи Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Зазначає, що саме по собі перейменування державного органу (без його ліквідації, реорганізації) не тягне за собою змін в організації виробництва і праці за відсутності інших доказів, що свідчать про наявність будь-яких змін, які впливають на трудову функцію працівника.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

20. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

24. Загальні підстави звільнення працівників визначені КЗпП України.

25. За змістом статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємств, установ, організацій, скорочення численності або штату працівників.

Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

26. Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

27. У свою чергу, відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

28. За визначенням пунктів 8, 13, 20, 21 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" компетентність - динамічна комбінація знань, вмінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, яка визначає здатність особи успішно здійснювати професійну та подальшу навчальну діяльність і є результатом навчання на певному рівні вищої освіти; галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка; спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка; спеціалізація - складова спеціальності, що визначається вищим навчальним закладом та передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти.

29. Приписами частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України обумовлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

30. За змістом статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

VI. Позиція Верховного Суду

31. Виходячи з положень статті 40 КЗпП України, розірвання трудового договору можливе як при ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, так і при скороченні чисельності або штату працівників.

32. При цьому, з урахуванням приписів статті 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

33. З аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, або реорганізації є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

34. Водночас, кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

35. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу. Покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.

36. Пунктом 2 зазначеної постанови установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

37. Наказом Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року № 115/5 "Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України" перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. Крім того, затверджено Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (пункти 1, 2 Наказу).

38. Також вказаним наказом затверджено зміни до деяких нормативно-правових актів, зокрема, до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497 (пункт 5 Наказу).

39. Так, 07 лютого 2015 року у Міністерстві юстиції України відбулося засідання Кадрової комісії з питань підбиття підсумків добровільного тестування та вивчення професійних, ділових якостей керівних працівників головних управлінь юстиції в областях та у місті Києві для зайняття посад головних територіальних управлінь юстиції в областях та у місті Києві. На засіданні Кадрової комісії 07.02.2015 року, наслідками співбесіди з ОСОБА_1 , одноголосно винесено протокольне рішення (пункт 56) щодо попередження про впровадження нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 06 лютого 2015 року та зміни істотних умов праці та запропоновано зайняти посаду начальника Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області.

40. Від запропонованої посади позивач відмовився, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної в матеріалах справи.

41. При цьому, зі змісту попередження вбачається, що відповідачем запропоновано ОСОБА_1 лише одну посаду - начальника Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області, за наявності інших вакантних посад, що підтверджується долученими до справи копіями зведених штатних розписів.

42. Водночас, відповідач жодним чином не обґрунтував відсутність можливості призначення позивача на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що свідчить про недотримання положень статті 49-2 КЗпП України.

43. Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, слід зазначити таке.

44. Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини встановлені судами попередніх інстанцій, позивач обіймав та його звільнено з посади начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

45. Аналіз змісту положень про Головне територіальне управління юстиції та про Головне управління юстиції в частині обов`язків начальника управління, дає підстави для висновку, що фактично вони є аналогічними. Крім того, перелік обов`язків начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області також передбачав обов`язки, що були пов`язані з питаннями політики в сфері державної реєстрації.

46. При цьому фактично перелік обов`язків начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області, яку займав ОСОБА_1 , є значно ширшим, ніж начальника Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області.

47. Таким чином, відповідачем не доведено, що відбулись суттєві зміни у спеціалізації та кваліфікації посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у зв`язку з чим, підстав для застосування пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та, відповідно положень статті 49-2 КЗпП України у відповідача не було, а відповідно наказ про звільнення позивача було вірно визнано судами попередніх інстанцій протиправним.

48. Водночас, частиною першою статті 235 КЗпП України обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

49. Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9 у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (частина третя статті 36 КЗпП України в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

50. Слід звернути увагу, що поновлення позивача на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області виходить за межі юридичної компетенції суду та чинним трудовим законодавством не передбачено поновлення працівника на іншу посаду, ніж він займав до звільнення.

51. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

52. Отже, відсутні підстави для поновлення позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивача слід поновити на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року.

53. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

54. Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

55. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

56. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич