Справа № 676/5212/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №676/5212/17

адміністративне провадження №К/9901/45910/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку попереднього розгляду адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 (колегія суддів у складі головуючого судді Сторчака В.Ю., суддів Ватаманюка Р.В., Мельник-Томенко Ж.М.)

у справі №676/5212/17

за позовом ОСОБА_1

до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

І. РУХ СПРАВИ

1. У вересні 2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, у якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років з 01.09.2017 та зарахування періоду навчання у Барському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 25.06.1991;

- зобов`язати відповідача зарахувати період навчання в Барському педагогічному училищі, а саме з 01.09.1989 по 25.06.1991 та призначити їй пенсію за вислугу років з 01.09.2017.

2. Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2017 позов задоволено.

3. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 скасовано рішення суду першої інстанції. Ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

4. У касаційній скарзі позивач із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

5. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 01.09.1989 по 25.06.1991 навчалася в Барському педагогічному училищі за спеціальністю дошкільне виховання, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_4.

7. З 01.08.1991 по 29.10.1991 позивач працювала вихователем Мурованокуриловецького дошкільного закладу №1. 18.05.1992 остання прийнята вихователем Мушкутинецького ясла-садка. 01.09.2012 прийнята на посаду музичного керівника у КУ Мушкутинецький ДНЗ та працює по теперішній час, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 .

8. 01.09.2017 позивач звернулася до Кам`янець-Подільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років, як працівнику освіти.

9. Відповідач листом № 13414/04 від 06.09.2017 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику освіти. При цьому останній було роз`яснено, що відповідно до п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років, незалежно від віку, мають працівники освіти, які в період до 01.01.2016 мали стаж роботи за вислугу років на відповідних посадах не менше 25 років 6 місяців. Станом на 01.01.2016 стаж роботи позивача на вищевказаних посадах становить лише 23 роки 10 місяців 12 днів, при цьому при обчисленні стажу не було зараховано період навчання у Барському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 25.06.1991, тому права на призначення пенсії, як працівник освіти, остання не має.

10. Вважаючи вказану відмову щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування періоду навчання у Барському педагогічному училищі до стажу, який дає право на призначення останній пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, з 01.09.2017.

12. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, і ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Закон України «Про освіту» відносить педагогічне училище до вищих навчальних закладів, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Позивач в касаційній скарзі наголошує, що має право на зарахування часу навчання до пільгового стажу.

14. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів. Позивачкою не було надано доказів того, що педагогічне училище відноситься до професійно-технічних навчальних закладів. Вважає, що висновок апеляційного суду щодо віднесення періоду навчання в педагогічному училищі до загального стажу роботи, а не до спеціального, що дає право на призначення пенсії за вислугу років є законним та обґрунтованим.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

16. Ключовим питанням даної справи є визначення можливості зарахування періоду навчання позивачки у Барському педагогічному училищі до пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти.

17. Пенсії за вислугу років працівникам освіти призначають відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788). Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років, незалежно від віку, мають працівники освіти, які в період до 01 січня 2016 року мали стаж роботи за вислугу років на відповідних посадах не менше 25 років 6 місяців.

18. Згідно із ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

19. Судами встановлено, що позивач навчалася у Барському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 25.06.1991. Отже, статус цього навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на той час.

20. На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII (на момент вступу), з 05.06.1991 - Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII (на момент завершення навчання).

21. Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

22. За приписами ст. 44 зазначеного закону головним завданням професійно-технічних навчальних закладів є, зокрема, підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку.

23. Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою (ст. 48 закону).

24. Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників, до яких педагоги не належать.

25. Згідно із ст. 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» професійно-навчальними виховними закладами є: професійно-технічне училище, професійні училища різних рівнів.

26. Натомість, за статтею 34 вказаного закону вищими навчальними закладами є технікум (училище), коледж, Інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

27. З наведених норм законодавства Суд дійшов висновку, що педагогічне училище не було закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а на момент завершення навчання належало до вищих навчальних закладів.

28. У схожій справі № 643/11758/16-а Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 дійшов висновку, що вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Оскільки позивач у спірний період часу навчалася у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР), то відповідач правомірно не зарахував до пільгового стажу позивача час її навчання.

29. Суд не знаходить підстав для відступу від такого висновку.

30. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

31. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

32. При відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі № 676/5212/17, який необхідно стягнути із позивача.

33. Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір судового збору складав 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

34. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня - 1600,00 гривень.

35. Згідно із підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 200 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

36. Отже, розмір судового збору за подання касаційної скарги складає 1280 грн (1600х0,4х200%).

Керуючись ст. ст. 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 у справі № 676/5212/17 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб