Справа № 1.380.2019.001112
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001112
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд

судового рішення за нововиявленими обставинами

09 жовтня 2019 рокум.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.

секретар судових засідань Бабич Ю.Б.

за участю

заявник ОСОБА_1

представника відповідача не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 в справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області та зобов`язання вчинити дії.

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду 16.08.2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 в справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області та зобов`язання вчинити дії.

Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначив істотні для справи обставини, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи. Вказує, що 25.05.2019 йому стало відомо, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 по справі №826/7972/16 визнано нечинним абзац 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 36 "Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї", яким виключено з пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року №389 слова "Про міліцію" (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницькою складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утримання). Вважає рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі №1.380.2019.001112, а також постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019р. такими, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 залишено без змін.

Ухвалою суду від 16.08.2019 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подання суду заяви та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

Від представника відповідача надійшов відзив від 03.10.2019 року вх. №35658 на заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 р. у якому зазначено, що Конституційний Суд України не визнавав неконституційними абзац 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 36 "Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї". Крім того зазначає, що останні зміни до п. 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 вносилися лише 10.01.2019, відповідно до котрих не передбачено право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законами України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ). Оскільки пільги на оплату житлово-комунальних послуг у Законі України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію". При цьому, Закон № 580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу. Просить суд відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення.

В судовому засіданні заявник просить суд задовільнити подану заяву про перегляд судового рішення.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд заяви без їх участі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 368 КАС України, станом на час розгляду заяви про перегляд, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд не погоджується із доводами заявника щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 361 КАС України, передбачено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Аналіз наведених положень вказує на те, що під обставинами, які зазначаються у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, слід розуміти конкретні юридичні факти, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Суд зазначає, що до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Істотність обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, зокрема обставини, на які посилається заявник в своїх поясненнях, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 22.05.2015 № 7 "Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року та практика Європейського Суду з прав людини застосовується в Україні як джерело права, і така є частиною національного законодавства в розумінні статті 9 Конституції України.

У п. 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Аналогічна правова позиція Європейським судом також викладена у рішенні від 28 жовтня 1999 року в справі "Брумареску проти Румунії" (п. 61).

Як на підставу для перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 1.380.2019.001112 за нововиявленими обставинами заявник посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 по справі № 826/7972/16 визнано нечинним абзац 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 р. № 36 "Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї", яким виключено з пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року №389 слова "Про міліцію".

Дія вказаного Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема згідно із Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (із змінами та доповненнями).

Водночас, з 07.11.2015 у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, втратив чинність Закон № 565-ХІІ, відповідно до ст. 22 якого позивач мав право на 50 % знижку по сплаті за користування житлом, комунальними послугами, та паливом.

Згідно з абзацами 2, 3 пп. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

При цьому, Закон № 580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон № 580-VIII, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Оскільки пільги на оплату житлово-комунальних послуг у Законі № 580-VIII не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію", у зв`язку з чим дії Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради щодо припинення виплати позивачу з нарахування пільг на житлово-комунальні послуги є правомірними.

Крім того, Закон України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни в Закон України "Про міліцію", стосовно пільг неконституційним не визнавався.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2018 (справа №243/4524/16-а),), від 27.09.2018 (справа № 638/6025/16-а), від 20.12.2018 (справа № 227/1458/16-а), від 20.03.2019 р. (справа № 367/6940/16-а), від 16.04.2019 р. (справа № 676/1465/16-а, від 15 травня 2019 року у (справа №159/1783/16-а) та від 22 серпня 2019 р. (справа № 638/9240/16-а).

Суд критично оцінює посилання заявника на те, що Верховний Суд при винесенні вищезазначених судових рішень не був обізнаний з фактом скасування Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 36 "Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї", оскільки саме Верховний Суд виніс постанову від 31.10.2018 по справі № 826/7972/16 визнано нечинним абзац 2 пункту 2 вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України.

Суд звертає увагу заявника, що вирішуючи спір у справі суд не посилався на Постанову Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 36 "Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї", а відтак її скасування не впливає на рішення суду, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Обставини даної адміністративної справи повно, всебічно та належним чином проаналізовані судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019, і такі судові рішення набрали законної сили.

Проаналізувавши усе вище викладене, суд вважає безпідставним покликання заявника на обставини, що не можуть вважатися істотними у розумінні ст. 361 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-243, 248, 256, 368, 369 КАС України, суд -

постановив:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 в справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на заявника.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду згідно ст. 295 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складений 15.10.2019р.

Суддя Коморний О.І.