Справа № 540/925/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/925/19

Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Дата і місце ухвалення: 05.07.2019р., м.Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови в виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість путівки на оздоровлення в розмірі 35% діючого на 1 січня відповідного року одного прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області виплатити ОСОБА_1. грошову компенсацію замість невикористаної в 2018 році путівки на оздоровлення в розмірі 35% діючого на 1 січня відповідного року одного прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;

- стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 4650 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість путівки на оздоровлення в розмірі 35% діючого на 1 січня відповідного року одного прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області виплатити ОСОБА_1. грошову компенсацію замість невикористаної в 2018 році путівки на оздоровлення в розмірі 35% діючого на 1 січня відповідного року одного прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 4200 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, 08.08.2019 року Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення питання про розподіл судових витрат.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що частиною 3 статті 134 КАС України чітко визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, наданий позивачем договір про надання правової допомоги не містить вартості правової допомоги та конкретного обсягу такої допомоги, позивачем не надано детального розрахунку наданої правничої допомоги, акту виконаних робіт, а також будь-яких доказів, що підтверджують оплату їх вартості.

Апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на наданий ОСОБА_1 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, оскільки відповідний розрахунок є описом потенційно можливих правових послуг, однак не може вважатися належним доказом фактично наданих правових послуг. Що стосується зазначення у вказаному розрахунку вартості послуг щодо вивчення, аналізу нормативно-правової бази та підготовки позовної заяви до адміністративного суду, то апелянт зазначає, що договір про надання правової допомоги та ордер на надання правової допомоги датовані 18.04.2019р., тоді як позов подано до суду першої інстанції 04.04.2019р., що свідчить про те, що станом на 04.04.2019р. аналіз нормативної бази вже було зроблено, докази зібрано, позовну заяву підготовлено.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області на користь ОСОБА_1 витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 4200 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення - про відмову в задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), в 2018 році неодноразово звертався до Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області із заявами про надання грошової компенсації замість невикористаної путівки за 2018 рік згідно Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №760 від 26.10.2016р.

У зв`язку з відмовою відповідача щодо виплати відповідної грошової компенсації ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства протиправно відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації замість путівки на оздоровлення в розмірі 35 % діючого на 1 січня відповідного року одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратити працездатність.

При вирішенні питанні про розподіл судових витрат, суд першої інстанції стягнув з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4200 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог не оскаржено сторонами в апеляційному порядку, колегія суддів, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, переглядає правильність висновків суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області, тобто в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції у відповідній частині виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частинами 3-5 зазначеної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Колєвим Ю.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.12.2007 року №401) на підставі договору про надання правової допомоги від 18.04.2019 року б/н, відповідно до якого адвокатом надаються такі види правової допомоги, як надання консультацій та юридичних послуг щодо захисту інтересів клієнта, зокрема, і у судах, представлення замовника з усіма права, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, представлення інтересів замовника в судах.

В підтвердження понесених витрат на надання правничої допомоги позивачем надано до суду лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрати на правничу допомогу), які сторона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи за позовом до Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області, згідно якого загальна сума витрат становить 4650 грн. (в т.ч.: вивчення, аналіз нормативно-правової бази та підготовка позовної заяви до адміністративного суду - 1200 грн.; виготовлення копій документів, поштові витрати, затрати на роздрукування документів - 500 грн.; участь адвоката у судовому розгляді справи - 3000 грн.; транспортні витрати на прибуття для участі в судових засіданнях - 450 грн.).

За умовами п.3.1 договору про надання правової допомоги, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Колєвим Ю.М., за правову допомогу, передбачену у п.п.1.2 Договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному попереднім (орієнтовним) розрахунком, а в подальшому у разі необхідності - додатковим розрахунком суми судових витрат.

Однак, при вирішенні питання про стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_1 не надано жодного, оформленого у встановленому законом порядку, доказу оплати позивачем послуг адвоката. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на все вище зазначене, враховуючи відсутність належним чином складених документів, які б достовірно та обґрунтовано підтверджували понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу або давали можливість вирахувати реально понесені витрати на таку допомогу, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позову про стягнення судових витрат у вигляді витрат на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому, на підставі ст.317 КАС України, оскаржуване рішення у відповідній частині підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення.

Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області на користь ОСОБА_1 витрат на надання професійної правничої допомоги у сумі 4200 гривень скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 про стягнення з Управління соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області на його користь витрат на надання професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 09.10.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук