Справа № 308/6026/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7289/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Малюком В. М. у м. Ужгороді о 14:30 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Тиса" Закарпатської митниці ДФС Федчіка Вадима Васильовича про визнання протиправними дій, скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Тиса" Закарпатської митниці ДФС Федчіка В. В. (далі - державний інспектор Федчік В. В.), в якому просив визнати протиправними дії державного інспектора Федчіка В. В. щодо заволодіння його паспортом громадянина України для виїзду за кордон та відкриття провадження у справі про порушення митних правил, скасувати постанову від 13 червня 2017 року у справі про порушення митних правил № 1315/30500/17.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не вчиняючи жодних протиправних дій при перетині митного кордону України, державний інспектор Федчік В. В. проти його волі заволодів паспортом громадянина України для виїзду за кордон, не надав права скористатись правовою допомогою та без наявності правових підстав, передбачених статтею 491 Митного кодексу України, порушив справу про порушення митних правил. Зазначав, що оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності за порушення митних правил зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково відніс ввезений ним транспортний засіб особистого користування на іноземній реєстрації до товару відповідно до положень пункту 57 частини першої статті 4 Митного кодексу України, що свідчить про протиправність застосування до нього статей 95, 470 Митного кодексу України та накладення штрафу оскаржуваною постановою.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 травня 2017 року при перетині ОСОБА_1 кордону між Угорщиною та Україною державним інспектором Федчіком В. В. було виявлено порушення позивачем вимог частини третьої статті 470 Митного кодексу України, про що складено протокол про порушення митних правил від 30 травня 2017 року № 1315/30500/17.

У вказаному протоколі зафіксовано, що за результатами перевірки баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України з`ясовано, що ОСОБА_1 04 листопада 2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «CHRYSLER», моделі «VOYAGER», реєстраційний номер Чеської республіки НОМЕР_1 , VIN-код № 1 НОМЕР_3 , в режимі транзиту без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, на строк, передбачений статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту.

Станом на 30 травня 2017 року у базах даних відсутня інформація про вивезення з митної території України цього автомобіля, отже, ОСОБА_1 перевищив встановлений частиною першою статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення вказаного автомобіля більше ніж на 10 діб.

13 червня 2017 року постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Уретія С. В. в справі про порушення митних правил № 1315/30500/17 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що митним органом доведено факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, що свідчить про правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення в межах строку, передбаченого 467 Митного кодексу України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до пункту 9 цих Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451, передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Як видно з наявних в матеріалах справи витягів з АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, 04 листопада 2016 року було ввезено на митну територію України в режимі «транзит» автомобіль марки «CHRYSLER», моделі «VOYAGER», реєстраційний номер Чеської республіки НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина позивачем не заперечується.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинив саме ОСОБА_1 , який підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Що стосується строків притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що положення частини першої статті 467 Митного кодексу України передбачають перелік триваючих порушень митних правил, який не є вичерпним.

Триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Як встановлено з матеріалів справи, 04 листопада 2016 року позивач, слідуючи з Словаччини в Україну, ввіз на територію України транспортний засіб, щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку. Перевищення встановленого строку тягне за собою накладення адміністративного стягнення. Втім, адміністративне стягнення за порушення митних правил у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. У даній справі, правопорушення вчинене позивачем, виявлено працівниками митного органу та оформлено протоколом 30 травня 2017 року, а постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята 13 червня 2017 року, що не порушує встановлені Митним кодексом України строки.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 15 січня 2019 року у справі № 464/6108/16-а.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в силу вимог положень пунктів 57, 59-60 частини першої статті 4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування, якими громадяни користуються для власних потреб, в розумінні митного законодавства є товарами. Відтак, ввезений позивачем на митну територію України транспортний засіб особистого користування в режимі «транзит» є товаром, на який поширюються строки транзитних перевезень, передбачені статтею 95 Митного кодексу України, та наслідки їх перевищення (стаття 470 Митного кодексу України).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 лютого 2019 року у справі № 466/6388/14-а.

Також судом першої інстанції правильно визнано необґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправними дій державного інспектора Федчіка В. В. з огляду на відсутність будь-яких доказів на їх підтвердження.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 допущено перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність як дій державного інспектора Федчіка В. В., так і оскаржуваної постанови від 13 червня 2017 року у справі про порушення митних правил № 1315/30500/17, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За наведених обставин суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року у справі № 308/6026/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич