Справа № 160/7229/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02 жовтня 2019 року Справа № 160/7229/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Коваленко О.В.,
представника відповідача Дерець Т.В.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Митна вартість товару підприємством була визначена виходячи з ціни контракту згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом, зазначеним у ст.58 МК України на підставі наданих документів.
Представник позивача, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що з 22.03.2019 р. по 26.03.2019 р. між підприємством та митницею проходило листування щодо визначених митницею розбіжностей в відомостях, зазначених у наданих документах.
Листами від 25.03.2019 р. №137 та №140 від 26.03.2019 р. підприємство додатково надало митниці, копію гарантійного листа №1 про зобов`язання сплатити фрахт, копію заяви №2 про перевезення вантажу від 18.01.2019 р., переклад митної декларації країни відправлення та свої пояснення щодо розбіжностей причин відмови у наданні інших додаткових документів.
26.03.2019 р. митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UА 110000/2019/400027/2 (надалі Рішення), яким була скоригована митна вартість на товар.
Митна вартість товару зросла з 346,61 дол./шт. до 521,5422 дол.США/шт. (на 36 911,4 дол.США).
Так, позивач 27.03.2019 року задекларував зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД № UA110180/2019/404992.
Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 199 175,58 грн.
На підставі викладеного вище, повноважний представник позивача зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару від 26.03.2019 р. №UА110000/2019/400027/2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року провадження у справі №160/7229/19 було відкрито, та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження.
Позивач 22.03.2019 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту (в розібраному стані для зручності транспортування): Грунтофрези», ввезеного на митну територію України ТОВ «АМТ ТРЕИД» за Специфікацією № 2018-18 до контракту, укладеному ТОВ «АМТ-ТРЕИД» з компанією WEIFANG RUITA1 MACHINERY CO, LTD та заявленого до митного контролю за електронною митною декларацією (далі - ЕМД) від 22.03.2019 №UA110180/2019/404753.
Повноважний представник відповідача зазначає, що за результатами контролю посадовою особою митниці встановлено наступне:
Поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту з виробником (код 4104) від 06.08.2018 №МN/2 на комерційних умовах поставки FОВ - Qingdao.
Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FОВ, Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного покупцем.
При цьому, відповідно до п.4.2 контракту №06.08.2018 №МN/2 передбачено включення «у ціну Товару вартості упаковки і маркування». Надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містять інформації стосовно виконання робіт з навантаження вантажі замовником та вартості таких робіт.
При визначенні митної вартості до ціни, що було фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі) витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінювані товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (ч.10.ст.58 МКУ).
У поданому відзиві, представником відповідача також зазначено, що з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової
декларантом надано договір транспортно-експедиційного обслуговування від
14.12.2018 №328/2-К, укладений ТОВ АМТ Трейд з компанією ОU
Geoservice, рахунок від 14.03.2019 №050, довідку від 14.03.2019
№0314/1172019.
Відповідно до п.1.1 договору від 14.12.2018 №328/2-К, предметом договору є надання експедитором клієнту послуг щодо транспортно- експедиційного обслуговування експортних, імпортних транзитних та інших вантажів клієнта. Під кожне окреме перевезення клієнт подає експедитору письмову заявку на експедирування. При підтвердженні заявки експедитор зазначає в заявці перелік послуг, їх вартість, розмір плати експедитору (п.1 договору №328/2-К). Вказаний документ (заявка), що містить відомості щодо особливостей конкретного перевезення та його вартості, до митного оформлення не надано.
Відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей перевезення оцінюваної партії товару здійснено у контейнера) BMOU4161160, PONU7373980 за коносаментом 01.02.2019 №581707382 на морському судні MSC ARIANE.
За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет - ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались в контейнері PONU7373980 з морського судна MSC ARIANE на Maersk Line (Ambarli Port Istanbul, Nehtxxbyf).
Представник відповідача зазначає, що наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.
Зазначене унеможливлює підтвердження включення у повному обсязі до заявленого рівня вартості витрат, відповідно до вимог ч.10 ст.58 МК України.
Відповідно до п.4.7 договору від 14.12.2018 №328/2-К, сторони щомісячно складають та підписують акт виконаних робіт. Експедитор не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітним, направляє на адресу клієнта акт виконаних робіт за попередній місяць.
До митного контролю надано скановану копію акта №2 виконання робіт станом на 14.03.2019 р. При цьому, відповідно до відміток Одеської митниці, товар прибув у порт розвантаження 19.03.2019 р.
Відповідно до модулю відстеження контейнері Bwww.shippingline.org, контейнер PONU7373980 прибув у порт Південний 15.03.2019 р.
Повноважним представником зроблено висновок, що дата складання акту виконаних робіт №2 не кореспондується з датою фактичного завершення переміщення товар та надання послуг.
При здійсненні контролю правильності визначення митної
вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом
митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно
до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на
обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за
якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу
при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прайс-лист компанії WEIFANG RUITAI MACHINERY CO., LTD від 01.01.2019, наданий декларантом, має суб`єктивний характер (містить цінову інформацію виключно щодо товарів, зазначених у інвойсі від 21.01.2019 № WFRT20190126).
Відповідно до п.2.2 контракту від 06.08.2018 №MN/2, якість
товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника. Документи, що підтверджують якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного оформлення не надано.
До митного контролю надані відомості щодо технічних характеристик обладнання, проте вказані документи не містять відомостей про їх видавника чи інформації, що може бути ідентифікована з оцінюваною партією товару.
Представник відповідача у поданому відзиві від 23.08.2019 р. зазначає, що відповідь на повідомлення митниці ТОВ «АМТ Трейд» надано листом від 25.03.2019 р. №137 переклад копії митної декларації країни відправлення.
Листом від 26.03.2019 р. №140 заявку від 18.01.2019 №2, гарантійний
лист №1 та проінформовано, що додаткові документи у 10-денний термії
надаватись не будуть. За результатом розгляду наданих документів встановлено наступне.
Листом ТОВ «АМТ Трейд» від 26.03.2019 р. №140, з посиланням на специфікацію №2018-1В до зовнішньоекономічного контракту від 06.08.2018 р. №МN/2 та інвойс від 21.01.2019 р. №WFRT20190126, що містять відомості про умови поставки FОВ, зазначається про узгодження сторонами положень, що витрати з завантаження товару на борт судна вже включені у вартість товару. За терміном БОВ згідно Інкотермс вартість витрат, пов`язаних з доставкою товару до поіменованого порту та завантаження на борт судна, покладається на продавця товару. Проте, правила Інкотермс не є міжнародним договором.
Листом ТОВ АМТ Трейд від 26.03.2019 р. №140 зазначається
про включення до вартості морського фрахту перевантаження контейнерів
проміжних портах на шляху слідування.
За зовнішньоекономічною поставкою згідно контракту від 06.08.2018 р. №MN/2, ТОВ «АМТ Трейд» є покупцем товару, а виробником/постачальником компанія WEIFANG RUITAІ MACHINERY CO., LTD. Покупець ТОВ «АМТ Трейд» не є виробником в поняття ст.1 ЗУ «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин».
Відповідно до п.2.2 контракту від 06.08.2018 №MN/2, якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника. Документи, які підтверджують якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного оформлення не надано.
Повідомленнями митниці зазначалось про не невідповідності дати складання акту виконаних робіт №2 від 14.03.2019 р. з відомостями щодо прибуття контейнеру PONU7373980 до порту призначення (15.03.2019). Згідно ресурсу www.shippingline.org. Листом зазначається, що 15.03.2019 є датою вивантаження контейнеру, що не відповідає інформації ресурсу www.shippingline.org (Arrivial date and time - 15.03.2019 21:00).
Повноважний представник відповідача також зазначає, що наданий гарантійний лист №1 не відповідає погодженій сторонами (п.5.12 договору ТЕО №328/2-к) формі вказаного документа, а саме: не зазначено кому надається зобов`язання.
Враховуючи результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД від 22.03.2019 р. №UA110180/2019/404753, відсутність документального підтвердження повноти включення до митної вартості певних складових, ненадання документів згідно сформованого переліку, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п. 6 ст. 54, п. 2 с. 58 МК України.
Рівень заявленої декларантом митної вартості товарів становить 346,606 дол.США/шт (1,4753 дол.США/кг).
В інформаційних ресурсах митних органів наявна інформація про митне оформлення товару «машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту: Почвофреза в асортименті» походженням Китай, імпортованого у співставних обсягах у час, наближений до митного оформлення оцінюваного товару, митна вартість якого раніше визнана митними органами за резервним методом. Товар випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA100030/2019/400070 від 21.03.2019 з митною вартістю на рівні 2,22 дол.США/кг.
Враховуючи різні фізичні характеристики оцінюваного та оформленого за ЕМД №иА 100030 /2019/400070 від 21.03.2019 товару, коригування здійснено, з урахуванням основної одиниці виміру, відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 №2371-111 (кілограм).
Митна вартість товару, визначена митницею за другорядним методом
визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями
ет.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів
ш зборів митній вартості за ЕМД №UA100030/2019/400070 від 21.03.2019 р.
Розрахована вартість товару складає 521,5422 дол.США/шт ((2,22
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом прийнято Рішення про коригування митної вартості від 26.03.2019 р. №UA000/2019/400027/2.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Позиція митниці ґрунтується на «вільному трактуванні» п.4.2 контракту від 06.08.2018 р. і № МN/2, оскільки твердження про включення до ціни товару виключно упаковки та маркування не відповідає умовам контракту від 06.08.2018 № МN/2.
Для підтвердження здійснення перевезення товару за межами України та його вартості підприємством загалом надано: договір ТЕО №328/2к транспортно-експедиційних послуг від 14.12.2018; коносамент №581707382 від 01.02.2019 р. (дата завантаження вантажу на судно); інвойс №050 від 14.03.2019 р. на сплату 2200 дол.США (2000 -фрахт 200 - ТЕО за межами митного кордону); довідка Експедитора про загальну вартість транспортних витрат у розмірі 2200 дол.США; акт виконаних робіт №2 від 14.03.2019 р. щодо надання послуг ТЕО за перевезення по коносаменту №581707382; заявка №2 від 18.01.2019 р. (надана листом №140 від 26.03.19), в якій сторонами узгоджено, що перевалка контейнерів входить у загальну вартість фрахту.
Представник позивача зазначає, що надані для підтвердження транспортних витрат документи підтверджують загальну вартість транспортних витрат (складової митної вартості), у тому числі те, що перевантаження входить у загальну вартість транспортних витрат. Так, у пункті 11 заявки №2 зазначається, що перевалка входить у загальну вартість. Загальна вартість ТЕО (фрахт та оплата ТЕО) у розмірі 2 200 дол.США підтверджуються іншими наданими документами, які не мають розбіжностей, протиріч і у своїй сукупності у повній мірі підтверджують транспорту складову митної вартості.
Сторонами контракту № MN/2 узгоджено, що вартість товару встановлюється не за кілограм товару, а за штуку, про що свідчить заповнена в поданих ЕМД графа 41 «Додаткові одиниці виміру» - 796/211, де «796» - додаткова одиниця «штука», а «211» - кількість поставлених грунтофрез.
Як вбачається з рішення та доданої до відзиву фотокопії з екрану, митна вартість товарів визначена митницею, згідно з положеннями ст.64 МК України, ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару виробництва WEIFANG GREENMASTER MACHINERY CO.,LTD відповідно рівня вартості ЕМД від 21.03.19 №UA100030/2019/400070, оформленої за резервним метод визначення митної вартості в основній одиниці виміру (кг.) - 2,22 дол.США/кг.
З митної декларації № UA100030/2019/400070 вбачається, що вага задекларованого товарі складала 61,222222 кг за штуку, а митна вартість у валюті контракту за 1 штуку складала 135,913333дол./штуку (61,222222 кп*2,22 дол./кг. = 135,913333 дол.). При цьому, митна варті була не визнана митницею, а скоригована, тобто товар був ввезений в Україну за митною вартість нижчою ніж скоригована.
З доданої до відзиву фотокопії з екрану також вбачається митне оформлення за іншими деклараціями, з яких також вбачається, що у середньому вага задекларованого товару складала в 54 до 70 кг. за штуку.
Як вбачається з наданих документів задекларованого товару, середня вага ґрунтофрези підприємства складала 234,93 кг., а інвойсна ціна частини товару у штуках складає від 251 до 593 дол. США за штуку (ґрунтофрези ФН-1,1, ФН-1,4, ФН-1,5М, ФН-1,5, ФН-1,6, ФН-2,2, ФН 2,4), а середня інвойсна ціна партії складала 336,18 дол.США за штуку.
Таким чином, інвойсна вартість одиниці задекларованого товару у штуках майже у два рази перевищує скориговану митну вартість товару, оформленого раніше.
02.09.2019 р., повноважним представником позивача було подано заперечення проти відповіді на відзив, в тексті яких зазначено наступне.
За результатами контролю посадовою особою митниці встановлено наступне:
Поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту з виробником (код 4104) від 06.06.2018 №МN/2 на комерційних умовах поставки FОВ - Qingdao (відповідну до Специфікації).
Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FОВ Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна визначеного покупцем.
При цьому, відповідно до п.4.2 контракту № 06.08.2018 № МN/2 передбачено включення «у ціну товару вартості упаковки і маркування» надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містять інформації стосовно виконання робіт з навантаження вантажів замовником та вартості таких робіт.
Не погоджуючись із зауваженнями митниці, позивач зазначає про дотримання ним умов поставки товару та відсутність у митниці підстав для будь-яких зауважень.
При цьому, відповідач зазначає, що зовнішньоекономічний контракт не містить жодної інформації про товар його асортимент, кількість, що буде поставлена, та вартість одиниці цього товару
При цьому, п.4.3 контракту визначено його загальну вартість у розмірі
Специфікація, надана до митного оформлення, надає інформацію тільки стосовно цієї партії товару, що постачається на умовах поставки FОВ.
Повідомленнями митниці зазначалось про не невідповідності дати складання акту виконаних робіт №2 від 14.03.2019 р. з відомостями щодо прибуття контейнеру PONU7373980 до порту призначення (15.03.2019), згідно ресурсу www.shippingline.org. Листом зазначається, що 15.03.2019 є датою вивантаження контейнеру, що не відповідає інформації ресурсу www.shippingline.org (Arrivial date and time - 15.03.2019 21:00).
Наданий гарантійний лист №1 не відповідає погодженій сторонами (п.5.12 договору ТЕО №328/2-к) формі вказаного документа, а саме: не зазначено кому надається зобов`язання.
При цьому, повноважний представник відповідача зазначає, що враховуючи результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД від 22.03.2019 №UA110180/2019/404753, відсутність документального підтвердження повнони включення до митної вартості складових, ненадання документів згідні з даними сформованого переліку, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п. 6 ст. 54, п.2. ст.58 МКУ.
Рівень заявленої декларантом митної вартості товарів становить 346,601
дол.США/шт (1,4753 дол.США/кг).
Товар випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA100030/2019/400070 від 21.03.2019 з митною вартістю на рівні 2,22 дол.США/кг.
Митна вартість товару, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості за ЕМД №UA100030/2019/400070 від 21.03.2019 р.
Так, судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 02.10.2019 р.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
06.08.2018 р. між WEIFANG RUITAI MACHINERY CO., LTD та ТОВ «АМТ ТРЕЙД» було укладено контракт № МN/2, відповідно до умов якого WEIFANG RUITAI MACHINERY CO., LTD продає, а ТОВ «АМТ ТРЕЙД» купує "товар", в асортименті, кількості, та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту.
Митна вартість товару позивачем була визначена виходячи з ціни контракту згідно з вимог п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом, зазначеним у ст.58 МК України на підставі наданих документів.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 22.03.2019 р. по 26.03.2019 р. між позивачем та митницею проходило листування щодо визначених митницею розбіжностей в відомостях, зазначених у наданих документах.
Листами від 25.03.2019 р. №137 та №140 від 26.03.2019 р. позивач додатково надав митниці наступні документи: копію гарантійного листа №1 про зобов`язання сплатити фрахт, копію заяви №2 про перевезення вантажу від 18.01.2019 р., переклад митної декларації країни відправлення та свої пояснення щодо розбіжностей причин відмови у наданні інших додаткових документів.
26.03.2019 р. Дніпропетровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UА 110000/2019/400027/2 (надалі Рішення), яким була скоригована митна вартість на товар.
Митна вартість товару зросла з 346,61 дол./шт. до 521,5422 дол.США/шт. (на 36 911,4 дод.США).
27.03.2019 року позивач задекларував зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД № UA110180/2019/404992.
Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 199 175,58 грн.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем надано: договір транспортно-експедиційного обслуговування №328/2-К від 14.12.18; додаткову угоду № 1 від 15.02.19; гарантійний лист №1 до договору; заявка на ТЕО №2 від 18.01.2019 р. коносамент №581707382 від 01.02.2019 р.; рахунок на оплату морського фрахту та ТЕО №050 від 14.03.19; довідка про транспортні витрати від 14.03.19 р. №0314/1Т/2019; акт №2 виконаних робіт від 14.03.19 р.
26.04.2019 р. ТОВ «АМТ ТРЕЙД» платіжним дорученням в іноземній валюті №150 здійснило оплату транспортно-експедиторських послуг за контрактом №328/2-К від 14Л2Л8, рахунком на оплату морського фрахту та ТЕО 2 контейнерів №050 від 14.03.19, актом виконаних робіт №2 від 06.05.2019 р. у розмірі 2 200,00 дол.США.
Так, в матеріалах справи містяться відомості, що листом №140 від 26.03.2019 р. позивач додатково надав контролюючому органу заявку №2, враховуючи що відповідно до п. 1.2 договору № 328/2-К заявка є невід`ємною частиною договору.
Судом встановлено, що в зазначеній вище заявці відображено маршрут перевезення найменування фірми-відправника та фірма-одержувач, адреса та місце доставлення вантажу вага, кількість контейнерів та тип транспортного засобу, загальне найменування вантажу, кількість упаковок, вартість послуги та вартість експедиційної послуги.
В матеріалах справи містяться відомості, що для митного оформлення позивачем було надано до контролюючого органу коносамент від 01.02.2019 р. №581707382, на підставі якого здійснювалось морське перевезення контейнерів з порту Китаю до порту Одеси.
Для підтвердження здійснення перевезення товару за межами України та його вартості підприємством надано: договір ТЕО №328/2к транспортно-експедиційних послуг від 14.12.2018 року; коносамент №5817073 82 від 01.02.2019 р. (дата завантаження вантажу на судно); інвойс №050 від 14.03.2019 р. на сплату 2200 дол. США (2000 -фрахт, 200 ТЕО за межами митного кордону ); довідка Експедитора про загальну вартість транспортних витрат у розмірі 2200 дол. США; акт виконаних робіт №2 від 14.03.2019 р. щодо надання послуг ТЕО за перевезення по коносаменту №581707382; заявка №2 від 18.01.2019р. ( надана цим листом), в якій сторонами узгоджено, що перевалка контейнерів входить у загальну вартість фрахту.
Правовідносини сторін, пов`язані із справлянням митних платежів, встановлення порядку і умов переміщення товарів через митний кордон України, їх митним оформленням і митним контролем, застосуванням механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; веденням митної статистики; обміном митної інформації; веденням Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; здійсненням відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України; запобігання та протидією контрабанді; боротьбою з порушеннями митних правил; організацією і забезпеченням діяльності органів доходів і зборів та іншими заходами, спрямованими на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу та регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України; Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності ( статті 17 та додаток Ш, параграф 6 Угоди).
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до положень ч.6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або за відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 5 ст. 382 Господарського кодексу України права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.
За загальним правилом, передбаченим нормами ст.692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Таким чином, у заявці міститься узгоджена сторонами інформація, необхідна для морського перевезення товару в Україну. Ця інформація узгоджується з іншими наданими до митного оформлення документами. Вартість перевезення підтверджується інвойсом №050 від 14.03.19, довідкою про транспортні витрати та актом виконаних робіт від 14.03.19, гарантійним листом №1 щодо гарантування оплати фрахту. Номери контейнерів, вага, кількість місць підтверджується пакувальним листом від 13.03.19, коносаментом № 581707382.
За правилами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої Відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Як вже було зазначено судом, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронною митною декларацією, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності: в інвойсі поставка товару здійснюється на умовах поставки FOB-Дніпро, а відповідно до п.3.8. договору поставки не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.
Зауваження, що викладені відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Відповідно до Інкотермс-2010 FOB ("фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміна FOB на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Таким чином, поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.
З урахуванням вказаного поставка товару на умовах FOB передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Відтак, додаткові витрати на транспортування товару ТОВ "ІСТ" не понесло.
Також, судом встановлено, що наведеними умовами поставки FOB (в редакції Incoterms 2010) не врегульоване питання включення у ціну товару тари та упаковки. Тому позивач додатково виніс ці відомості окремо у п.3.8. договору як такі, які були погоджені ним з постачальником при укладенні цього Договору. При цьому, постачальник не висунув покупцю вимоги відшкодувати витрати на страхування та транспортні витрати за наведеними умовами поставки.
Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.
Таким чином, відповідно до умов поставки за договором поставки №MN/2 від 06.08.2018 р. та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі страхування, митним законодавством не передбачається.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Суд також звертає увагу, що приписами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлено правило, за яким митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.
На підставі аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Проте, відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.
Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; захист національного товаровиробника; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
Згідно з положеннями ст. ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення; суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни; ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін; вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.
Отже, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Транспортні витрати також підтверджуються наданими документами (договором транспортно-експедиторського обслуговування №328/2-К додатковою угодою №1, заявкою №2 на транспортно-експедиторське обслуговування, коносаментом №581707382 від 01.02.2019 р., гарантійним листом №1 від 14.03.19, інвойсом № 050 від 14.03.19 , довідкою про транспортні витрати від 14.03.19 р., актом виконаних робіт від 14.03.19 р.№2, платіжним дорученням № 150, заявою №50 на купівлю валюти від 25.04.19, які сукупності не мають розбіжностей та протиріч, що впливають на числові значення складових митної вартості, підтверджують їх, та дозволяли митниці здійснити контроль шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом та провести обчислення митної вартості.
Так, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення №2808 від 25.06.2019 р. за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 26.03.2019 № UA110180/2019/400027/2.
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" з оплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) 00 коп.
Повний текст рішення суду складений 11 жовтня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова