Справа № 824/265/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/265/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.12.2018 №Ф-3590-51.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 17.04.2019 у задоволені адміністративного позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивач у період, за який йому нараховано єдиний внесок, а саме з квітня 2016 року по грудень 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування та отримував пенсію за вислугу років, тому за спірний період у позивача є обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 60-річного віку він досяг ще в грудні 2015 року, а тому, відповідно до ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.01.2016 року він набув права не сплачувати єдиний соціальний внесок за себе. Вважає, що звільнений від сплати єдиного внеску, незважаючи на те, що отримує пенсію за вислугу років. Вказує на протиправність вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску та наявність підстав для її скасування.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 09.04.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_2 та свідоцтвом платника єдиного податку серія НОМЕР_3 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років по лінії Міністерства оборони України відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 26.02.2019 №6521/09 з 07.12.1991 по даний час.

Станом на 01.04.2019, згідно ідентифікаційних даних, позивач є фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування.

З метою здійснення контролю за своєчасністю сплати єдиного внеску по даній категорії платників Міністерством доходів і зборів України розроблено алгоритм автоматичного розрахунку щоквартальних нарахувань сум єдиного внеску.

З матеріалів справи встановлено, що в зазначеному порядку щодо ФОП ОСОБА_1 були розраховані щоквартальні нарахування, а саме:

- 2 квартал 2016 року - 941,16 грн. (за квітень-червень 2016 року) - нарахування проведено 19.07.2016;

- 3 квартал 2016 року - 957,00 грн. (за липень-вересень 2016 року) - нарахування проведено 19.10.2016;

- 4 квартал 2016 року - 990,00 грн. (за жовтень-грудень 2016 року) - нарахування проведено 19.01.2017;

- 1 квартал 2017 року - 2112,0 грн. (за січень-березень 2017 року) - нарахування проведено 09.02.2017;

2 квартал 2017 року - 2112,0 грн. (за квітень-червень 2017 року) - нарахування проведено 19.07.2017;

- 3 квартал 2017 року - 2112,0 грн. (за липень-вересень 2017 року) - нарахування проведено 19.10.2017;

- 4 квартал 2017 року - 2112,0грн. (за жовтень-грудень 2017 року) - нарахування проведено 19.01.2018.

На підставі чого відповідачем було сформовано податкову вимогу про сплату (недоїмки) від 21.12.2018р. №1978-25/64, відповідно до якої останньому визначено до сплати 12146,65грн. єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною 1 статті 12 Закону Закон №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV пов`язується, зокрема з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни до ст.4 Закону №2464-VІ, зокрема, пункт 4 викладено у такій редакції: "Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування" (вказана норма на підставі абз.2 п.1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2464-VІ набирає чинності з 01.01.2018р.).

Отже, з 01 січня 2018 року фізичні особи - підприємці, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років та мають страховий стаж, зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років) та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (незалежно від виду пенсії), звільняються від сплати єдиного внеску за себе.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі ч.4 ст.4 Закону №2464-VІ. Від сплати за себе єдиного внеску, у відповідності до вказаних положень Закону звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Доводи апеляційної скарги, що позивач на час формування оскаржуваної вимоги досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач у період, за який йому нараховано єдиний внесок, а саме з квітня 2016 року по грудень 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування та отримував пенсію за вислугу років, тому за спірний період у позивача є обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 10 квітня 2018 року № 826/28012/15.

Також колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що контролюючим органом правомірно винесено вимогу від 21.12.2018 №Ф-3590-51, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 12146,65грн. (за період з квітня 2016 року по грудень 2017 року).

Доводи апеляційної скарги щодо наявності розбіжностей у сумі ЄСВ спростовується тим, що сума заборгованості відповідно до вимоги від 21.12.2018 №Ф-3590-51 включає також нараховану пеню на суму недоїмки, відповідно до частин 10 та 11 Закону №2464-VІ.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача щодо звільнення від сплати єдиного внеску через набуття ним статусу пенсіонера за віком ще в грудні 2015 року.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Шидловський В.Б.