Справа № 171/1627/19
Суддя: Хоруженко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/1627/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2019 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Хоруженко Н.В. за участю секретаря судового засідання Титаренко Л.Б., позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора другого взводу четвертої роти четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саєнко Євгена Юрійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25.08.2019 року відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ДПО18 №784586 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн, відповідно до якої позивач 25.08.2019 року о 10 годині 56 хвилин в Дніпропетровській області, району автодороги М-04 с.Миколаївка, керуючи транспортним засобом SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості на 49 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. З діями інспектора позивач не згоден, просить позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що він дійсно рухався на своєму автомобілі на дорозі, яка має дві полоси руху в одному напрямку, на дільниці де починається населений пункт Миколаївка він не бачив дорожній знак «початок населеного пункту», оскільки рухався на другій полосі дороги, окрім того пояснив, що дорожня обстановка не свідчила про те, що він знаходиться на території населеного пункту.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова винесена законно та обґрунтовано, зазначив, що факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000314, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 99 км/годину, вказана обставина підтверджується відеозаписом з приладу TruCam та рапортом.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що постановою Інспектора другого взводу четвертої роти четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саєнко Євгена Юрійовичасерії ДПО18 №784586 від 25.08.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови, позивач 25.08.2019 року о 10 годині 56 хвилин в Дніпропетровській області району автодороги М-04 с.Миколаївка, керуючи транспортним засобом SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості на 49 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

З матеріалів справи встановлено, що швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam № 000314.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності представником Департаменту патрульної поліції національної поліції України надано суду відеозапис здійснений сертифікованим приладом лазерним вимірювачем швидкості автотранспортних засобів TruCam № ТС000314.

При цьому наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку, оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

Таким чином, виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 типу засобу вимірювальної техніки - вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використання, оскільки прилад TruCам було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Крім того, можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №000314 може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому може бути доказом у справі.

Разом із тим, із інформації, яка міститься на наданому суду відеозаписі вбачається, що автомобіль позивача рухається на лівій полосі дороги, яка має дві полоси для руху в одному напрямку, однак над дорогою відсутній знак «Початок населеного пункту», що суперечить п.8.2.1 ПДР України, а саме: «Якщо дорога має більш однієї полоси для руху в одному напрямку, встановлений вздовж дороги відповідного напрямку знак дублюється на розподільній полосі, над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги (у разі, коли для руху у зустрічному напрямку є не більше двох полос)».

Тобто з наданого суду відеозапису встановлено, що в діях позивача відсутній склад правопорушення.

Відтак, такий відеозапис не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У матеріалах справи будь-які інші докази, які б фіксували перевищення швидкості автомобілем SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відсутні.

Суд враховує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Суд вважає, що в даному випадку зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова Інспектора другого взводу четвертої роти четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саєнко Є.Ю.серії ДПО18 №784586 від 25.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП не може вважатися законною, а тому зазначену постанову необхідно скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 243-246, 268 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов -задовольнити.

Скасувати постанову інспектора другого взводу четвертої роти четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саєнко Євгена Юрійовича, серія ДПО18 № 784586 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СуддяН. В. Хоруженко