Справа № 808/2148/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 808/2148/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року в адміністративній справі №808/2148/18 (склад суду першої інстанції: головуючий суддя Конишева О.В., судді Батрак І.В., Семененко М.О., повне судове рішення складено 02.07.2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

08.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу, пенсії по інвалідності у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити йому пенсію з 01.10.2017 року з урахуванням проведених виплат на підставі п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у задоволенні вимог позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а відтак дія норми частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на нього не поширюється.

Рішення суду в апеляційному порядку не переглядалося.

28.05.2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року за виключними обставинами, в якій позивач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування заяви зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відтак він має право на перерахунок пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами задоволено.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року у справі №808/2148/18 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя задоволено.

Визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 , пенсії по інвалідності у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум пенсію ОСОБА_1 з 07.05.2018 року, на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року у справі №3-14/2019.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому, встановлення Конституційним Судом України неконституційності правового акту чи його окремого положення як підстава для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, означає існування на момент розгляду справи та прийняття судового рішення, про перегляд якого подається заява, факту протиправного втручання законодавця у право позивача на його майно.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Однак, у випадку встановлення Конституційним Судом України неконституційності правового акта чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, визначальним є не момент втрати таким актом чи його положенням чинності, а можливість застосувати наслідки такого рішення Конституційного Суду України до правовідносин, що виникли до його ухвалення з метою виправлення судової помилки.

Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції змінити, а саме: в абзаці 5 резолютивної частини рішення словосполучення «перерахувати з 07 травня 2018 року» замінити на словосполучення «перерахувати з 01 жовтня 2017 року», в решті рішення суду залишити без змін.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення.

Сторони не заявили суду апеляційної інстанції клопотань про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, з огляду на таке.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) вбачається, що словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Враховуючи викладене, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та визнано неконституційним, втратило чинність саме з 25.04.2019 року на підставі норм статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, як на час виникнення спірних правовідносин - відмови відповідача у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, так і на час ухвалення рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року, положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової» були чинними та підлягали застосуванню відповідачем та судами.

За таких обставин, оскільки рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року не має зворотної дії у часі та не розповсюджується на правовідносини між сторонами, які виникли у травні 2018 року, відсутні підстави як для скасування оскаржуваної ухвали суду, так і для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії.

Судова колегія зазначає, що з 25.04.2019 року (тобто з дати втрати чинності положеннями частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової»), позивач не позбавлений права звернутися до органу Пенсійного фонду України, в якому він перебуває на обліку, для вирішення питання призначення пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, обов`язковою умовою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, за пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, є те, що рішення суду на час перегляду ще не виконано.

При розгляді заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення суду, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено в даній справі судові рішення, які б підлягали виконанню та не були виконані.

Суд звертає увагу на те, що перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме: лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п.51-52 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, висновки щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, викладені Верховним Судом у постановах від 15 травня 2019 року у справі №640/20317/16-а, від 16 квітня 2019 року у справі №318/2132/14-а, які враховуються судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.

Як зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а тому рішення суду належить скасувати, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року в адміністративній справі №808/2148/18 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року в адміністративній справі № 808/2148/18 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року в справі №808/2148/18 у зв`язку з виключними обставинами.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак