Справа № 487/2695/19
Суддя: Притуляк І. О.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2695/19
Провадження № 2-а/487/68/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі
головуючого судді - Притуляк І.О.,
за участю секретаря Янковець Г.А.,
позивача ОСОБА_1
представника відповідача Коваля А.В.
розглянувши у спрощеному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в:
08.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.03.2019 року, серії ЕАВ №1018308.
Ухвалою судді від 12.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.
23.04.2019 року позивачем було подану уточнену позовну заяву, якою він просив визнати протиправними дії інспектора УПП Миколаївської області Квасюка А.Л. при винесенні постанови серії ЕАВ №1018308 від 27.03.2019 року та скасувати дану постанову.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно оскаржуваної постанови, він 27.03.2019 року приблизно 08:30 год, керуючи транспортним засобом ZAZ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) по вул. Садова 18-б, наближаючись до регульованого пішохідного переходу не надав перевагу у русі пішоходу, чим порушив п. 18.2. ПДР України.
В свою чергу, з зазначеною постановою не згоден, вважає її такою, що винесена з порушенням діючих норм закону, оскільки ПДР України не порушував, при перетині ним пішохідного переходу, на ньому були відсутні пішоходи, які закінчували перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких би він створив перешкоду чи небезпеку у русі. Окрім того, наголосив на тому, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів скоєння ним правопорушення, зокерма, уповноваженою особою суб`єкта оскарження йому не було надано запису відеофіксації вчинення ним адміністративного правопорушення, за допомогою технічного засобу, що має функції фото і кінозйомки.

18.07.2019 року представник відповідача Букрєєв Є.С. надав до суду відзив на адміністративний позов, яким просив у задоволені заявлених позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення та відеозаписом на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ZAZ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись по вул. Чкалова при повороті на вул. Садову у м.Миколаєві, наблежаючись до регульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість руху та не надав перевагу у русі пішоходам, які перетинали проїжджу частину по регульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.2 ПДР України. За наслідком фіксації правопорушення та розгляду справи, інспектором Патрульної поліції було винесено обґрунтовану Постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача у задоволені позову просив відмовити за необґрунтованістю.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши покази свідка ОСОБА_2 всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.03.2019 року поліцейським капралом 1 батальону 2 роти УПП в Миколаївській області винесено постану серії ЕАВ №1018308, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 27.03.2019 року о 08:09 год., керуючи транспортним засобом марки «ZAZ» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) в м. Миколаєві, по вул. Садовій, 18б, наближаючись до регульованого пішохідного переходу на сигнал світлофору, що дозволяє рух не надав перевагу у русі пішоходу, який закінчував перехід проїзної частини відповідного напрямку руху, чим порушив вимоги п. 18.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про правила дорожнього руху» (далі ПДР України). Зазначені дії позивача кваліфіковано за ч.1 ст.122 КпроАП України.

За частиною 1 ст. 9 КпроАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 245 КпроАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 280 КпроАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КпроАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно статті 252 КпроАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 77 КпроАП України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Згідно ч. ст. 283 КпроАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положеннями частини 1 ст. 122 КпроАП України, встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Як визначено пунктом 18.2. ПДР України на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Разом з тим, з наданого представником відповідача та дослідженого судом відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2019 року о 08:09 год., керуючи т/з марки «ZAZ» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) рухався по вул.Чкалова у м. Миколаєві, при повороті на вул. Садову, з урахуванням п. 8.7.3 «е» ПДР України, при наближені до регульованого пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу, яка розпочинала свій рух, на дозволяючий сигнал світлофору.

Таким чином позивачем було порушено п.п.8.7.3 «е», 16.2 ПДР України, згідно до яких при наявності стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигнала світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, водій має право здійснювати рух у зазначеному напрямку, при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом, за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух. Та на регульованих та нерегульованих перехрестях, водій повертаючи праворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.
Інші докази на підтвердження встановлених уповноваженою особою відповідача, при винесені оскаржуваної постанови, обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності саме в зв`язку з порушенням п. 18.2 ПДР Укараїни, суду не надано.
Згідно ст. 7 КУпроАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки судом встановлено не відповідність оскаржуваної постанови вимогам КпроАП України з підстав невірної кваліфікації дій позивача та помилкового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальность за ч. 1 ст. 122 КУпроАП за порушення вимог п. 18.2 ПДР Укрїни, яке ним допущено не було, постанову слід скасувати з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Керуючись ст. ст. 9,12,77,243,246,250,255,286,293 КАС України, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованму режимі від 27.03.2019 року, серії ЕАВ №1018308 по справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпроАП України скасувати.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.10.2019 року.
Головуючий суддя І.О. Притуляк