Справа № 2140/1341/18
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2019 року

Київ

справа №2140/1341/18

адміністративне провадження №К/9901/15309/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №2140/1341/18

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказів від 07 червня 2018 року №133, від 13 червня 2018 року № 148о/с, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (прийняту у складі головуючого судді - Потапчука В.О., суддів Семенюк Г.В., Шляхтицького О.І.)

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.06.2018 №133 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 13.06.2018 №148о/с «Про особовий склад» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14.06.2018 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу ;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 14.06.2018 ;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення на час вимушеного прогулу в межах за один місяць;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області у 10-денний строк подати звіт про виконання рішення суду.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі наказів ГУНП від 07 червня 2018 року № 133 та від 13 червня 2018 року №148 о/с позивача звільнено зі служби в поліції по п. 6 ч.1 ст. 77 Закону «Про Національну поліцію» за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу без поважних причин 03, 12 травня 2018 року, не попередженні свого безпосереднього керівника про захворювання та місце знаходження на лікуванні, вчиненні дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач повідомляв безпосереднього керівника про захворювання та місце знаходження на лікуванні. Стосовно кримінального провадження щодо позивача відповідно до Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувальний вирок відносно позивача у кримінальному провадженні судом не ухвалювався. Таким чином колегія суддів першої інстанції дійшла висновку, що у відповідача відсутні законні підстави, передбачені на звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області задоволено, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

6. Колегія суддів апеляційної інстанції вказала, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07 червня 2018 року №133 «про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП», яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ від 13 червня 2018 року №148о/с «Про особовий склад», яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» винесено у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним на момент його прийняття законодавством.

7. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції помилково прийшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбаченого частиною 3 ст. 368 КК України може бути доведена лише вироком суду, а не матеріалами службового розслідування, оскільки звільнення позивача відбулося на підставі результатів службового розслідування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

8. 27 травня 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

9. У касаційній скарзі позивач просить:

- скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 в повному обсязі і залишити в силі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 в повному обсязі.

- в касаційній скарзі висловленно клопотання щодо розгляду справи за участі позивача та його представника.

10. 18 червня 2019 року Головне управління Національної поліції в Херсонській області подало відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 до ГУНП України в Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування наказів №133 від 07.06.2018, 160 о/с від 26.06.2018, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 залишити без змін.

11. У відзиві заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 року для розгляду справи № 2140/1341/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

14. Ухвалою Верховного Суду від 9 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

15. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення апеляційної інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню.

16. Зокрема позивач вказує, що суд апеляційної інстанції, через призму положень ч. 2 ст. 2 КАС України, необґрунтовано дійшов до висновків про те, що уповноваженим керівником враховано суть діяння, обставини його скоєння та характеристику позивача за попередній період служби, в силу чого судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

17. Також, дана справа має виняткове значення для позивача, оскільки він проходив службу в органах внутрішніх справ та поліції з 2006 року, неодноразово заохочувався та перед звільненням був підвищений у посаді з оперуповноваженого райвідділу до слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , на час прийняття оскаржуваних наказів, обіймав посаду слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Херсонській області .

19. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 02 травня 2018 року №589 призначене службове розслідування за фактом відкриття кримінального провадження та проведення обшуку в службовому приміщенні Корабельного відділення поліції Херсонського ВП ГУНП, оскільки в цей же день до ГУНП надійшла інформація про проведення вказаного обшуку в рамках кримінального провадження № 0000066, відкритого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вимагання неправомірної вигоди.

20. На період проведення службового розслідування було відсторонено від виконання службових обов`язків слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Херсонській області майора поліції - ОСОБА_1

21. Під час службового розслідування ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень в порядку ст. 63 Конституції України.

22. 03 травня 2018 року у зв`язку з невиходом на службу майора поліції ОСОБА_1 працівниками поліції ВІОС УКЗ ГУНП в Херсонській області був складений акт № 963/2/4-2018 про невихід на службу. Також акти про невихід на службу майора поліції ОСОБА_1 були складені 04.05.2018 № 970/2/4-2018, 05.05.2018 № 981/2/4-2018, 07.05.2018 №995/2/4-2018 та 08.05.2019 № 1009/2/4-2018.

23. Судами попередніх інстанцій також встановлений факт хвороби позивача, що підтверджується матеріалами справи, довідкою лікарні ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України» № 665 про тимчасову непрацездатність позивача з 04 по 11 травня 2018 року та листом начальника вказаної медичної установи від 08 травня 2018 року № 33/42-227.

24. Що стосується невиходу на службу позивача 03.05.2018 року, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 03 травня 2018 року до обіду знаходився на робочому місці і цей факт не заперечувався представниками відповідача. Почуваючи себе вранці хворобливо позивач після обіду звернувся до лікаря хірургічної поліклініки №1 КЗ «ХМКЛ ім. А. і О.

25. Стосовна невиходу на службу 12 травня 2018 року (субота), згідно ч.2 ст.91 Закону України «Про національну поліцію» розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

26. Опитаний в ході службового розслідування начальник відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Херсонській області майор поліції ОСОБА_5 у своєму поясненні зазначив, що 03.05.2018 року після обіду близько 16:00 йому зателефонував майор поліції ОСОБА_1 і повідомив, що захворів, але діагноз та де саме відкрив лікарняний повідомляти відмовився, чим грубо порушив вимоги п.п. 3. 1. ч. 3 наказу ГУНП від 08.11.2016 № 1138 «Про порядок госпіталізації та амбулаторного лікування працівників органів та підрозділів ГУНП»

27. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП майором поліції ОСОБА_1 грубо порушена службова дисципліна, зокрема, вимога п. 1., 2. Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1. ,2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», ст.. 2 Закону України «Про запобігання корупції», Присяга працівника поліції, що виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та вчиненні дій, які негативно впливають на імідж поліції, у невиході на службу без поважних причин та не попередженні свого безпосереднього керівника про захворювання та місце знаходження на лікуванні також вчиненні дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення.

28. 07 червня 2018 року за результатами службового розслідування відповідачем прийнято наказ № 133 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП" ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

29. Наказом від 13 червня 2018 року № 148о/с "Про особовий склад" позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

30. Конституція України від 28 червня 1996 року

30.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30.2. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

31. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ)

31.1 Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі - Закон) визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги

31.2. Згідно із статтею 7 Закону службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

31.3. Статтею 2 Закону дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

31.4. Відповідно до ст. 12 Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

31.5. Статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

32. Положення ст.ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) та Правил етичної поведінки поліцейських

32.1 Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

32.2. В статті 18 Закону зазначено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

32.3. Пункт 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», передбачає наступну підставу для звільнення поліцейського зі служби в поліції - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

32.4. Відповідно до п.10 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» лише у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення поліцейський може бути звільнений зі служби.

32.5. Згідно «Правил етичної поведінки поліцейських» поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

33. Кодекс адміністративного судочинства України

33.1 Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

33.2 Статтею 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції:

- неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

- неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права;

33.3 Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням:

- доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

- мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу , викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

34. Постанова від 29 липня 1991 року № 114 Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ

34.1 Пунктами 63 - 65 встановлені підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення.

34.2 Відповідно п.66 Положення передбачена така самостійна підстава для звільнення як скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.

36. 07 червня 2018 року за результатами службового розслідування відповідачем прийнято наказ від № 133 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП", яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

37. Наказом від 13 червня 2018 року № 148о/с "Про особовий склад" позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію"

38. З наказу слідує, що позивача звільнено зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу без поважних причин 3, 12 травня 2018 року, не попередженні свого безпосереднього керівника про захворювання та місце знаходження на лікуванні, вчиненні дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, недотримання обмежень, заборон, передбачених Законами України «Про запобігання корупції», «Про Національну поліцію», використання своїх службових повноважень, становища та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе, вступ у позапроцесуальні неділові стосунки, вимаганні неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності, здійснення психологічного та фізичного тиску на підозрюваного, примушенні видати на ім`я ОСОБА_3 генеральної довіреності на вчинення всіх юридичних дій від імені ОСОБА_4 , незаконному утримуванні підозрюваного з 24 по 29 березня 2018 року на території одного з будинків дачного кооперативу, примушенні із застосуванням психологічного тиску виписати з квартири малолітню дитину, що суперечить покладеним на поліцейського обов`язкам та призвело до суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало непоправної шкоди репутації і авторитету діяльності Національної поліції України.

39. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що по-перше - службове розслідування проведено з порушенням порядку його призначення та проведення, передбаченому Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, а по-друге - висновки службового розслідування про невихід позивача на службу без поважних причин 02, 03, 04, 14, 15, 16 травня 2018 року, про непопередження ним свого безпосереднього керівника про захворювання та місцезнаходження на лікуванні, а також про вчинення дій, які мають ознаки скоєного кримінального правопорушення, є безпідставними.

40. Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни не є наслідком притягнення до кримінальної відповідальності та було проведено з дотриманням порядку та процедури проведення службового розслідування.

41. Верховний Суд зазначає, що позивачем в позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу, а судом першої інстанції в своєму рішенні вказано на порушення процедури проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , а саме:

- службове розслідування проведено не уповноваженими особами;

- неправомірність використання відповідачем під час службового розслідування матеріалів кримінального провадження №0000066 оскільки згідно Ч.1 ст.222 Кримінально процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора.

- службове розслідування призначене не з тих підстав;

- неправомірність продовження строків службового розслідування;

42. Верховний Суд звертає увагу, що всупереч вимог статей 317 та 322 КАС України, апеляційний суд обмежився лише констатацією того, що службове розслідування проведено з дотриманням порядку та процедури. Разом з тим, апеляційним судом не надано належної оцінки доводам позивача викладених вище.

43. Зокрема, суд апеляційної інстанції в своєму рішенні не вказав доводи, за якими він не погодився з висновком суду першої інстанції .

44. Також колегія Верховного Суду зазначає, що в рішенні суду апеляційної інстанції відсутні мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу та всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України не наведено мотивів, з яких виходив суд скасовуючи рішення суду першої інстанції.

45. Верховний Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін під час розгляду справи у судовому засіданні, дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції не було досліджено всіх доказів, щодо невиходу на службу позивача та не враховано, що 12 травня 2018 року був вихідним днем, а згідно ч.2 ст.91 Закону України «Про національну поліцію» розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

46. Судом апеляційної інстанції також не надано оцінки тому факту, що службове розслідування доручено провести працівникам ВІОС УКЗ ГУНП Ромашову Ю.С. , УКР ГУНП Ковальову О.О. та СУ ГУНП Вербицькому М.Л. , а фактично проведено старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП Кремською Н.В., старшим слідчим в ОВС ОМВ СУ ГУНП Ілічко О.О. та начальником сектору УКР ГУ НП Морозик У.С., доказів щодо доручення вказаним особам службового розслідування не надано.

47. Також суд касаційної інстанції звертає увагу, що судом апеляційної інстанції не досліджено того факту, що відповідачем не надано доказів правомірності використання матеріалів кримінального провадження №0000066 при проведенні службового розслідування В судовому засіданні касаційної інстанції представник відповідача зазначив, що докази використання матеріалів кримінального провадження в дисциплінарному провадженні відсутні.

Відтак суд касаційної інстанції не має права та повноважень встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні у рішенні або постанові суду.

48. Таким чином Верховний Суд приходить до переконання, що суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції не виклав жодного правового обґрунтування відхилення обставин, встановлених в постанові суду першої інстанції, зокрема щодо:

- правомірності підстав призначення службового розслідування;

- правомірності строків продовження службового розслідування;

- відсутності позивача на службі з поважних причин;

- проведення службового розслідування не уповноваженими особами;

- непопередження позивача свого безпосереднього керівника про захворювання та місцезнаходження;

- правомірності використання відповідачем під час службового розслідування матеріалів кримінального провадження;

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

50. Судове рішення має містити пояснення, чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму закону, а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок.

51.Підставою для скасування судових рішень згідно частини 2 статті 353 КАС України, судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

51.1 Відповідно до ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

52.Згідно з вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. суд касаційної інстанції не має право встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні у рішенні або постанові суду чи відхиленні ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

53. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанцій винесено необґрунтоване рішення, ухвалене без дотриманням норм матеріального та процесуального права.

54. Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року підлягає частковому задоволенню, а постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

55. Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, зокрема щодо підставності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції . У разі необхідності суд може зобов`язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з`ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.

56. Оскільки колегія суддів повертає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 344, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року задовольнити частково.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Повний текст складено 15 жовнтня 2019 року.

Суддя-доповідач Жук А.В.

судді Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.