Справа № 569/16654/19
Суддя: Харечко С. П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Цвіркуна А.С.

представника відповідача: ОСОБА_2 , інспектор Ягніч В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Рівне Ягніч Віталія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати нечинною та скасувати постанову ДПО18№562981 від 24.08.2019 року винесену інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Рівне Яганіч В.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 122 КУпАП, (зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю") у розмірі 1020 грн. та звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Позов мотивований тим, що при винесенні постанови посадова особа при накладенні стягнення не врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснила, що керуючи транспортним засобом БМВ 528 держаний номер НОМЕР_1 по вул. Макарова в м. Рівні дійсно здійснила зупинку транспортного засобу у місці, що позначено дорожньою розміткою на якій дозволено стоянку т.з якими керують водії з інвалідністю або перевозять осіб з інвалідністю, чим порушила п.15.1 ПДР України. Однак, пояснила, з нею в автомобілі була малолітня дитини з температурою, отже зупинка була вимушена з метою купити для дитини ліки. Вказані обставини позивач до уваги не прийняв, і виніс оскаржувану постанову.

Представник відповідача та особа, яка винесла оскаржувану постанову просили суд відмовити в задоволені позову. Представник Департаменту патрульної поліції підтримала відзив на позов. Додатково пояснили, що інспектор діяв відповідно до вимог закону.

Заслухавши обставини справи, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Суд встановив, що постановою ДПО18 №562981 від 24.08.2019 року позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови убачається, що ОСОБА_1 , 24.08.2019 року, о 12 год. 47 хв., на вул. Макарова, 23 в м. Рівне керуючи транспортним засобом БМВ 528ХІ державний номер НОМЕР_1 , не перебуваючи особою визначеною ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а також не перевозячи таких осіб, здійснила зупинку транспортного засобу у місці що позначено відповідною дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволено здійснити (стоянку) лише ТЗ, яким керують водії з інвалідністю або водії, що перевозять осіб, з інвалідністю, чим порушив р.34 додаток 2 п.15.1 ПДР України. За вчинене правопорушення інспектор застосував до позивача стягнення за ч.5ст. 122 КУпАП у виді штрафу 1020 гривень. В постанові зазначено, що порушення фіксувалося на бодікамеру ВК00026.

Суд встановив, що позивач визнала порушення ПДР, а саме здійснила зупинку транспортного засобу у місці, що позначено відповідною дорожньою розміткою 1.30 ПДР України, на якому дозволено здійснити (стоянку) лише ТЗ, яким керують водії з інвалідністю.

Однак, вважає, що інспектор поліції мав застосувати до неї стягнення у виді попередження, передбачене ст.. 22 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як убачається з приписів даної статті такий вид стягнення, як попередження не передбачено.

Відповідно до вимог частини 2 статті 33 КУпАП , при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З досліджених в судовому засіданні відеофайлів з місця події убачається, що інспектор вказав яке порушення ПДР вчинила позивач, роз`яснив позивачу права, отримав усні пояснення особи, після чого виніс постанову, за якою застосував до позивача мінімальне стягнення передбачене санкцією статті. При цьому позивач не зазначала, що зупинка була вимушена з метою купити для дитини ліки.

Таким чином суд приходить до висновку, що встановлені інспектором обставини підтверджують те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вказаний перелік приписів наведених у статті, суд позбавлений можливості і не вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності, застосувавши ст. 22 КУпАП, тим самим підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чиним законодавством.

Керуючись статтями ст. ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Рівне Ягніч Віталія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Рівне АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції департаменту патрульної поліції у Рівненській області Ягніч Віталій ОСОБА_3 , адреса м. Рівне, вул.. АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 , 14а.

Повний текст рішення виготовлено 10 жовтня 2019 року.

Суддя Харечко С.П.