Справа № 520/5023/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 жовтня 2019 р. Справа № 520/5023/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді - Супруна Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області (пров. Миру, буд. 3, м. Харків, 61000, ), Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61058, м. Харків, вул. Сумська, 61, ), Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області (65039, Одеська область, м. Одеса, Приморській район, вул. Середньофонтанська, буд. 30 "Б", ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області, в якому просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 13.08.2019 року:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області у формі висновку про відмову у поновленні актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження: м. Одеса;

- зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області поновити актовий запис про народження ОСОБА_1 та зазначити в графах: - "відомості про дитину", прізвище ім`я по батькові - ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 : місце народження - м. Одеса, Україна; національність - єврейка; "відомості про батька" - прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , національність - українець; "відомості про матір" - прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м. Одеса, Україна, національність - єврейка;

- зобов`язати Харківській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про шлюб № 3653 від 08.07.1969 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на ОСОБА_6 в графі «дата народження нареченої» з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2» та національність нареченої - з «українка» на « єврейка ».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що нею було подано заяву про поновлення актового запису про народження до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Однак, Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовив у зв`язку з тим, що встановлено розбіжності в зазначенні дати народження заявниці в наданому паспорті та актовому записі про шлюб заявниці № 3653 від 08.07.1969 р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. До того ж, в усному порядку працівниками Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області позивача було проінформовано, що питання зміни та визначення національності не відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно висновку наданому Відділом ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до заяви про поновлення актового запису про народження було надано паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.01.2001 року Вовчанським РВ УМВС України в Харківській області, в якому зазначено дату народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одеса. Однак, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб заявниці № 3653 від 08.07.1969 р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 та прийняла його прізвище - ОСОБА_9 . Таким чином, на думку позивача Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняв рішення, щодо можливості відмовити у поновленні актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження - м. Одеса через розбіжність в зазначенні дати народження заявниці (06 вересня 1942 або 06 листопада 1942).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року вказаний адміністративний позов було залишено буз руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справи за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 13.08.2019 року за вх.№01-26/48994/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії. Залучено до участі у справі в якості відповідачів: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Харківській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справи за правилами загального позовного провадження від 14.06.2019 року та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року надсилалась відповідачам засобами поштового зв`язку за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та до суду повернулись поштові відправлення з відміткою, що уповноважені особи відповідачів отримали вищевказані ухвали з доданими до неї документами - 22.06.2019 року (а.с.31), 06.07.2019 року (а.с.63), 16.08.2019 року, 17.08.2019 року, 19.08.2019 року (а.с.80-82), що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 8 ст. 126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 09.10.2019 року відповідачі правом надання відзиву на позов згідно з ст. 162 КАС України, або будь-яких пояснень - не скористались, станом на час розгляду справи відзиву на позов судом не отримано.

Згідно протоколу судового засідання від 10.09.2019 року по справі № 520/5023/19 складеним секретарем судового засідання вбачається, що суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

Відповідно до пункту 7 ст. 243 КАС України ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

До канцелярії суду 10.09.2019 року та 30.09.2019 року від Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшли листи за аналогічним змістом тексту, в якому просили суд виключити Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі складу відповідачів, а також просили суд розгляд даної справи провести без участі останнього.

Згідно ч. 1, 2 ст. 159 КАС України встановлено, що при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Враховуючи, що судом протокольною ухвалою від 10.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, а також беручи до уваги вищенаведені норми КАС України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.09.2019 року та 30.09.2019 року.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Представник позивача 10.09.2019 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі останнього та позивача.

Суд зазначає, що п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст.ст.4, 229 КАС України суд приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з метою захисту цивільних прав та обов`язків, поновлення втрачених документів, усунення розбіжностей в документах щодо національності позивач звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про поновлення актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був складений відділом ЗАГС міста Одеси. Однак, Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовив у зв`язку з тим, що встановлено розбіжності в зазначенні дати народження заявниці в наданому паспорті та актовому записі про шлюб заявниці № 3653 від 08.07.1969 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. До того ж, в усному порядку працівниками Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області позивача було проінформовано, що питання зміни та визначення національності не відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно Висновку від 23.03.2019 року наданому відповідачем, до заяви про поновлення актового запису про народження було надано паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.01.2001 року Вовчанським РВ УМВС України в Харківській області, в якому зазначено дату народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одеса. Однак, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб заявниці № 3653 від 08.07.1969 р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 та прийняла його прізвище - ОСОБА_9 .

Таким чином, Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняв рішення, щодо можливості відмовити у поновленні актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження - м. Одеса через розбіжність в зазначенні дати народження заявниці (06 вересня 1942 або 06 листопада 1942)

Також, з наданих позивачем документів вбачається відсутність документів, що підтверджують факт народження ОСОБА_2 через втрату запитуваних документів у зв`язку з війною 1941 - 1945 р.р. та підтвердженням Державного архіву Одеської області від 12.02.2019 року №Д-233 про відсутність книг реєстрації про народження по місту Одеса за період 1941 - 1944 років. Дані відомості містяться у наданій позивачем відповіді Державного архіву Одеської області від 10.10.2018 року № Н-1663.

До того ж відповідь Державного архіву Одеської області від 10.10.2018 року №Н-1665 містить інформацію про відсутність документів про шлюб батьків позивача за 1940-1941 р.р., з тих самих причин, що й народження позивача.

На підтвердження даних про батьків та відповідних родинних стосунків з батьками позивач додала заяву рідного брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , складену 12.06.2019 року, справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В., зареєстровано в реєстрі за №997. Даною заявою ОСОБА_11 підтверджує той факт, що ОСОБА_9 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_12 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса є його рідною сестрою, а також зазначає спільних батьків: батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Судом встановлено, що надана інформація про батьків позивача знаходить своє відображення й у наданій до позову копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 (вірність копії засвідчена приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 998).

Крім того, позивачем надано Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - Витяг № 0 від 06.06.2019 року, виданий Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ у Харківській області (актовий запис №82 від 28.07.1998р., складений відділом ДРАЦС РС Іванківського МУЮ у Київській області); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ІНФОРМАЦІЯ_9 - Витяг №5 від 06.06.2019 року, виданий Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ у Харківській області (актовий запис №161 від 26.10.2005р., складений відділом ДРАЦС Іванківського РУЮ Київської області). Дані Витяги містять достатню інформацію про осіб, що є батьками позивача.

Одночасно в матеріалах справи міститься письмові пояснення позивача щодо неможливості на теперішній час повністю реалізувати свої особисті немайнові права. Так, зокрема, виникають труднощі щодо отримання витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, оскільки у паспорті та актовому записі про шлюб зазначені різні відомості. Крім того, вказані помилки порушують її право на особисте самовизначення, оскільки позивачу близькі культурні та духовні традиції єврейської національності, мати та бабуся вважали себе євреями за національністю, виховували позивача згідно єврейських сімейних традицій. Позивач звертає увагу суду на те, що народилася у м. Одеса. Батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був українцем, а мати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - єврейкою. Батьки її матері, її бабуся та дідусь з політичних мотивів приховували свою національну приналежність до єврейського народу, бо на той час боялися політичних репресій та утисків. Сім`я з боку матері завжди дотримувалася єврейських традицій єврейського народу, святкували свята за звичаями євреїв, привчили і її до цього. Однак, під час соціалістичного режиму відносно євреїв були певні обмеження в соціальних правах, тому вони старалися не афішувати своє походження.

На даний час загальнополітична обстановка в Україні змінилась, відродилась національна мова і культура, тому позивач бажає відродити своє національне коріння. Але для цього необхідно встановити національне коріння та внести відповідні дані в актовий запис про народження.

Одночасно, позивач зазначає, що в актовому записі про шлюб позивача № 3653 від 08.07.1969 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в графі «відомості про наречену - національність» зазначено «українка» замість « єврейка », а також дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_5 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через відмову відповідача у поновленні актового запису про народження, позивач позбавляється можливості внести правильні дані щодо своєї дати народження та національності до актового запису про шлюб.

Суд бере до уваги, що позивачу в усній формі в рамках консультації було відмовлено Відділом ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області та роз`яснено, що на цей час в чинному законодавстві України не передбачено порядку зміни національності за власним бажанням громадян. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, зміна національності громадян не входить до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану та немає інших нормативних актів, які регламентують порядок внесення змін до графи «національність» органами ДРАЦС. Зразки актових записів цивільного стану не містять графи «національність» з 2004 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стосовно предметної підсудності справи суд зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За визначенням статі 4 КАС України наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

При цьому суд враховує, що на відміну від цієї справи за адміністративним позовом позивача, у справі № 425/2737/17, яка була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини були пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та бажанням встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі.

З наведених обставин Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року зазначила, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (надалі за текстом -ЦК України).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд зауважує, що заявлені вимоги в адміністративному позові позивача не спрямовані на підтвердження фактів, які започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють його можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Хоча національна належність особи відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, така належність не потребує спеціального встановлення, як факт, що має юридичне значення, оскільки не впливає на можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

З наведених підстав, враховуючи, що національна належність позивача ніким не оспорюється і не тягне виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, у цій справі відсутній спір про право, який вирішується в порядку цивільного судочинства.

Отже суд дійшов висновку, що цей спір не стосується встановлення факту, що має юридичне значення. Водночас у цій справі про оскарження відмови поновити актовий запис про народження позивача суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог в межах публічно-правових відносин суд зазначає, що позивач достатньо обґрунтував наявність в нього конкретного власного інтересу у поновленні актового запису, що пов`язано з наміром поновити свої права.

Суд наголошує, що у статті 6 КАС України закріплений принцип верховенства права:

1. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

2. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

3. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

4. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статі 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

З огляду на наведені норми суд вважає, що нормативна дерегуляція питань державної реєстрації національної належності громадян спрямована на розширення їх прав, свобод та інтересів в цій сфері, і за будь-яких обставин не може використовуватися для обмеження можливості захисту певного обґрунтованого інтересу громадянина.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право на повагу до приватного і сімейного життя:

1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя [...].

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В рішенні у справі «Гарнага проти України» (Заява № 20390/07) Європейський суд з прав людини зазначив:

37. [...] Суд ще раз нагадує, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому (див. вищезазначене рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 38, та рішення від 6 вересня 2007 року у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland), заява № 10163/02, п. 29)

Оскільки відповідно до глави 22 ЦК України ім`я, як і національна належність, відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, суд вважає застосовними до цієї справи висновки ЄСПЛ у справі «Гарнага проти України». Відмова у внесенні інформації про національність не забезпечують балансу відповідних інтересів, свідчать про невиконання суб`єктом владних повноважень позитивного зобов`язання щодо забезпечення права позивача на повагу до його приватного і сімейного життя.

Згідно зі статтею 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Статтею 269 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно з ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно п. 1.7 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зареєстрованих наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зареєстрованих наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, однією з підстав для внесення змін у актовий запис цивільного стану є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін у актовий запис цивільного стану.

Пунктом 2.29 Правил прямо встановлено, що зміни до паперових носіїв актових записів цивільного стану проводяться шляхом внесення додаткових відомостей у відповідні графи актових записів або закреслення даних у цих записах та внесення нових. Закреслення здійснюється таким чином, щоб можна було прочитати закреслені слова.

Отже, посилання Відділу ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області на технічну неможливість внесення змін до актового запису через відсутність необхідної графи не відповідають змісту пункту 2.29 Правил, який допускає внесення змін шляхом закреслення та внесення нових даних.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначені Законом України від 01 липня 2010 року № 2398-17 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (надалі за текстом - Закон № 2398-17).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2398-17, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 19 Закону № 2398-17 визначено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону.

Відповідно до абз.1, 3 п. 3.1 Правил № 96/5 заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану за встановленою додатком 11 формою подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

При цьому частиною першою статті 23 Закону № 2398-17 передбачено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13 Порядку № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.

Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону № 2398-17, наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року були затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (надалі за текстом - Правила).

Як передбачено п. 3.8 Правил, разом із заявою про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подаються:

- архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану;

- свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо);

- інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги позицію Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області щодо відсутності заперечень про поновлення актового запису цивільного стану, а також те, що окрім судового порядку це встановити неможливо, крім того, причинами неможливості задоволення заяви позивача Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області називає обставини, які жодним чином не залежать від позивача, а саме, знищення архіву з паперовими носіями актового запису в період 1941-1945 років та необхідність поновлення паперового носія актового запису, який зараз не містить графи про національність, тобто, можливість задоволення заяви позивача Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області поставив у залежність від місця зберігання паперового носія актового запису, що жодним чином не може бути підставою обмеження позивача в реалізації його прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області поновити актовий запис цивільного стану про народження підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що рішення про задоволення позову у цій адміністративній справі в частині зобов`язання відповідачів вчинити певні дії не є безпідставним втручанням у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки останні заяву позивача про внесення змін до актового запису вже було розглянуто, проте не виконано покладених на відповідачів законом обов`язків. Через вказані обставини судове рішення у цій справі повинно бути спрямоване на реальний захист порушеного інтересу позивача. Крім того, підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 вищенаведених Правил прямо встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану може бути постанова адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області (пров. Миру, буд. 3, м. Харків, 61000, ), Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61058, м. Харків, вул. Сумська, 61, ), Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області (65039, Одеська область, м. Одеса, Приморській район, вул. Середньофонтанська, буд. 30 "Б", ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області у формі висновку про відмову у поновленні актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження: м. Одеса.

Зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65039, Одеська область, м. Одеса, Приморській район, вул. Середньофонтанська, буд. 30 "Б", ) поновити актовий запис про народження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) та зазначити в графах: - "відомості про дитину", прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце народження - м. Одеса, Україна; національність - єврейка; "відомості про батька" - прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , національність - українець; "відомості про матір" - прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м. Одеса, Україна, національність - єврейка.

Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про шлюб № 3653 від 08.07.1969 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на ОСОБА_6 в графі «дата народження нареченої» з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2» та національність нареченої - з «українка» на « єврейка ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 09 жовтня 2019 року.

Суддя Ю. О. Супрун