Справа № 460/3232/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7412/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Бруновської Н.В.,

судді Запотічного І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м.Рівне) у справі № 460/3232/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 (даліпозивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому просив про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження граничного розміру пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Додатковим рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року вирішено, що виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії - 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року проводити без обмеження граничного розміру пенсії.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове судове рішення.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що на момент виникнення спірних відносин пенсійним законодавством було встановлено обмеження щодо граничного розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), а саме десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене додаткове рішення без змін, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області: зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії - 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01січня 2018 року.

28 травня 2019 року позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, мотивуючи її тим, що суд, під час розгляду справи, не вирішив позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача проводити нарахування та виплату пенсії без обмеження її граничним розміром.

Задовольняючи заяву позивача та ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 встановлення граничного розміру пенсії скасовано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року, внесено зміни у Закону України «про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме у частину сьому статті 43, згідно яких тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Як видно із матеріалів справи, зокрема й позовної заяви, позивач просив провести перерахунок та виплату призначеної йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з урахуванням основного розміру пенсії - 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01січня 2018 року. Тобто, на момент набуття права на такий перерахунок на законодавчому рівні не було жодних обмежень величини виплати суми призначеної пенсії, оскільки таке обмеження, згідно ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», діяло по 31 грудня 2017 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги та їх необґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі № 460/3232/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.