Справа № 200/9435/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. Справа№200/9435/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом за позовом (з викликом сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ), Управління міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Паровозна, 14, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

За участю сторін:

позивача - ОСОБА_1.,

відповідача 1 - не з`явився,

відповідача 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо прийняття рішення про призначення або відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення позивачу або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та направлення його разом із зазначеними документами до ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці для видання наказу про виплату допомоги або у разі відмови - для письмового повідомлення із зазначенням причин відмови.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання суду власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В установлений судом строк позивач усунув недоліки в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року судом відкрито провадження по справі 200/9435/19-а та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28 серпня 2019 року о 17 год. 30 хв.

28 серпня 2019 року судом відкладено розгляд справи до 10 вересня 2019 року.

03 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача-1 та клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року клопотання про зупинення провадження залишено без задоволення.

10 вересня 2019 року судом відкладено розгляд справи до 09 жовтня 2019 року.

16 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача- 2.

19 вересня 2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач виключив вимогу про направлення рішення про призначення позивачу або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції разом із зазначеними документами до ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці для видання наказу про виплату допомоги або у разі відмови - для письмового повідомлення із зазначенням причин відмови. Вказані уточнення направлені відповідачу 10.09.2019 року.

19 вересня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, зміст якої аналогічний поясненням, викладеним у позовній заяві.

09 жовтня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання, призначене на 09 жовтня 2019 року сторони не з`явились, про дату і місце розгляду повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.02.2019 року йому встановлено 3-ю групу інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків. В лютому 2019 року позивач звернувся із заявою (рапортом) до голови ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці щодо виплати одноразової грошової допомоги. На звернення позивача щодо стану розгляду його рапорту, працівниками ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці надано відповідь, що з МВС не надходило рішення про призначення або відмову при призначення грошової допомоги. 29.05.2019 року позивач звернувся до МВС України щодо надання інформації про прийняте рішення та 09.07.2017 року отримав відповідь, що листом від 27.03.2019 року №42лк до МВС України надходили матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності. Зазначені матеріали були опрацьовані та листом Департаментом фінансово-облікової політики МВС України ві 26.04.2019 року №15/2-1698 повернуто до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області з детальним роз`ясненням причин повернення. Вважаючи протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення відповідно до Закону №565-ХІІ та Порядку №850, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

В установлений судом строк, відповідачем-1, Міністерство внутрішніх справ України, через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду був наданий відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач мотивовував тим, що за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.02.2017 року позивача визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 367 КК та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін. На підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 08.11.2017 року комісією складено акти за формою Н-5 від 12.11.2018, Н-1 №2 від 12.11.2018 за результатами розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 12.04.2014 року. Постановою Верховного Суду України від 22.01.2019 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначив, що пунктом №14 Порядку №850 передбачено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо інвалідність є наслідком учинення працівником міліції злочину. У разі визнання позивача винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, то відповідно до Порядку №850 не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Зазначив, що п.9 Порядку встановлює, що МВС в місячний строк після надходження документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначені грошової допомоги і надсилає його керівникові органу внутрішніх справ для надання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови-для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.Додатково зазначив, що комісія з рослідування нещасних випадків дійшла висновку, що нещасний випадок стався з позивачем в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

В установлений судом строк відповідачем-2, Управління МВС України на Донецькій залізниці, через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду був наданий відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача, обґрунтовуючи зміст відзиву та свою позицію, аналогічно, наданим обґрунтуванням у відзиві відповідача 1.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, оскільки станом на дату отримання МВС України документів про прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності позивач не визнаний таким, що вчинив злочин. Зазначив, що відповідачем безпідставно порушено вимоги Порядку щодо прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги в місячний термін після отримання документів.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області27 квітня 1999 року. (а.с.7)

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України на Донецькій області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Слов`янським міським УЗСН Донецької області ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни. (а.с. 9)

Судом встановлено, та не оскаржується сторонами по справі, що позивач в лютому 2019 року звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Матеріали на призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності ГУМВС України в Донецькій області направлено до МВС України 27.03.2019 року.

29.05.2019 року позивач звернувся до МВС України із заявою з приводу надання інформації про приняте рішення за результатами розгляду матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 10)

27.06.2019 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС Українина імя позивача надано відповідь, з якої вбачається, що до МВС надходили матеріали на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок отримання травми під час виконання службових обов`язків, відповідно до листа ГУМВС України в Донецькій області від 27.03.2019 №42лк. Повідомлено, що зазначені матеріали були опрацьовані та відповідно до листа Департаменту фінансово-обліокової політики МВС України від 26.04.2019 року №15/2-1698 повернуті до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області з детальним роз`ясненням причин повернення. (а.с.11)

Не погоджуючись із діями Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, без прийняття рішення по суті зазначеного питання згідно з п. 9 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ), який втратив чинність з 07 листопада 2015 року на підставі Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі по тексту - Закон України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ).

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ).

Частиною 6 статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання приписів статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою №850 від 21 жовтня 2015 року затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі по тексту - Порядок №850).

Відповідно до пункту 1 Порядку №850 цей порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (підпункт 2 пункту 3 Порядку №850).

Відповідно допункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку №850).

Отже, Порядком №850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме Міністерство внутрішніх справ України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

Проте, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, зберігається і здійснюється впорядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ.

Тобто, аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що за ОСОБА_1 зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ, а обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Проте, як встановлено судом та не заперечується відповідачами по справі, Міністерство внутрішніх справ України,після опрацювання матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням 3-ї групи інвалідності ОСОБА_1 , які були направлені ліквідаційною комісією ГУМВС України в Донецькій області27 березня 2019 року, в порушення пункту 9 Порядку №850 рішення за результатами розгляду заяви позивача не прийняло, письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови позивачу не надано.

В той же час судом встановлено, що Міністерство внутрішніх справ України не прийнявши рішень, зазначених у пункті 9 Порядку №850, за результатом розгляду документів на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , повернуло на адресу Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Отже, відповідач всупереч вимогам пункту 9 Порядку №850 не розглянув по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком №850, повернув їх та відповідно не прийняв жодного з зазначених вище рішень, чим, на думку суду, вчинило протиправну бездіяльність.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що Порядком №850 не передбачено право МВС України повертати документи без прийняття рішення.

Суд критично оцінює посилання відповідачів на те, що позивачу пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 376 КК України і дане обвинувачення перебуває в рамках кримінального провадження в Апеляційному суді Донецької області, та у разі визнання позивача винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, то відповідно до вимог п. 14 Порядку №850 не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, оскільки на час розгляду матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності ОСОБА_1 не визнаний винним у вчиненні злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку.

На даний час заява про виплату одноразової допомоги позивачу у встановленому законодавством Порядку не розглянута, відповідне рішення не прийнято, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та порушення останнім прав позивача, яка триває і на момент розгляду справи по суті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, щодо вимог про зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення позивачу або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, суд зазначає, що дані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що прийняття рішення про призначення позивачу або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 є дискреційним повноваженням.

Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не прийнято рішення по суті розгляду матеріалів щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з пунктом 9 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції"; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції", з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення від 26.07.2019 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 802,80 грн., в той час коли за законом необхідно сплатити 768,40 грн. (частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) у редакції чинній на момент подачі позову до суду.

Враховуючи вищенаведене за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону 3674-VI, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ), Управління міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Паровозна, 14, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленою третьою групою інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції".

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у звязку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом сторін) 09 жовтня 2019 року. Судове рішення у повному обсязі складено 11 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова