Справа № 160/6266/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2019 року Справа № 160/6266/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 05.07.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів та зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області виплатити таку компенсацію.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправні дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, які на його думку виразились у безпідставній відмові у нарахуванні та виплати компенсації у зв`язку зі звільненням зі служби через скорочення штатів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду позивачу поновлено строк звернення до суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву, а також залучено Міністерство внутрішніх справ України (далі - відповідач-3) співвідповідачем у справі.
Відповідач-1 скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про необґрунтованість позовних вимог, звернутих до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з огляду на те, що останній не допускав протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, оскільки не перебував з ним у трудових відносинах.
Відповідач-3 також надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач не перебував у безпосередніх правовідносинах з Міністерством внутрішніх справ України, тому останнє, як окрема юридична особа, немає законних підстав, здійснити нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України на посаді юрисконсульта відділу юридичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області (далі - ГУ МВС), має спеціальне звання капітан міліції.
З 06.07.2013 р. по 06.04.2016 р. позивачу відповідно до наказу ГУ МВС від 12.07.2013 р. № 199о/с по особовому складу надано додаткову відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років.
Наказом ГУ МВС від 06.11.2015 р. № 485о/с по особовому складу позивача звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів).
Вислуга років на день звільнення складала 11 років 02 місяці 27 днів.
19.10.2018 р. позивач звернулась з інформаційним запитом до начальника ГУНП, в якому просила повідомити про можливість отримання компенсації у зв`язку із звільненням через скорочення штатів.
Листом від 31.10.2018 р. ГУ МВС повідомлено позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсаційних виплат у зв`язку зі звільненням.
Вказані обставини встановлені також судовими рішення, зокрема: рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі № 160/6266/19 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 року.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі № 160/6266/19 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штату ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штату відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 року вищевказане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Позивач зазначаючи, що у рішенні Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 року констатовано його право на отримання компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів, проте відмовлено у задоволенні позову з огляду на обрання неправильного способу захисту порушеного права та не залучення судом першої інстанції Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), відповідно до частини 1 якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
За таких обставин, враховуючи наведені норми права, а також заважаючи на те, що у позивача наявна вислуга більше 10 років, а звільнення зі служби відбулось у зв`язку із скороченням штатів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання саме відповідача-2 нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 року (справа № 160/6266/19), у якій суд зазначив, що обов`язок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ виник саме у Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, відповідно, саме до ліквідаційної комісії позивач мав пред`явити вимоги щодо зобов`язання виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин, враховуючи висвновки суду апеляційної інстанції, а також зважаючи на наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на те, що його звільнення відбулось у зв`язку із скороченням штатів, а вислуга років становила більше 10 років, обов`язок щодо нарахування такої допомоги виник саме у Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, а тому не здійснивши таке нарахування останнє допустило протиправну бездіяльність.
Таким чином, враховуючи, що Головного управління МВС України у Дніпропетровській області перебуває у стані припинення, суд вважає за необхідне зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, відповідно вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
У той же час, судом не встановлено протиправних дій Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування позивачу компенсації у зв`язку зі звільненням через скорочення штатів, оскільки позивач не перебувала на службі в Національній поліції, не звільнялась з Національної поліції у зв`язку із скороченням штату, відповідно, у ГУНП не виникло обов`язку із виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 пропорційно до задоволених позовних вимог..
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні, 20 копійок) за рахунок бюджетних Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна