Справа № 160/3610/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3610/19
(суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі №160/3610/19 за позовом приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» 22 квітня 2019 року звернулось до суду з адміністративним позовом до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області в якому, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо передачі товариству земельної ділянки загальною площею 3,0423 га для завершення будівництва приватизованого об`єкта незавершеного будівництва та зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від здійснення дій щодо передачі позивачу у користування шляхом укладання договору оренди спірної земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва товариства, придбаний останнім на аукціоні. Позивач вказує, що зазначена бездіяльність порушує його права щодо введення в експлуатацію незавершеного будівництва у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду мотивовано тим, що у цій справі позивач фактично оскаржує бездіяльність міськради стосовно оформлення відносин користування (оренди) земельною ділянкою саме під об`єктом незавершеного будівництва, яке вже перебуває у його приватній власності. А відтак, предметом розгляду є не стільки дії органу місцевого самоврядування як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо оформлення права користування земельною ділянкою (для комерційного використання) під належною йому на праві приватної власності «Причалу», що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції проігноровано те, що відповідачем порушено передбачені законом строки на погодження або надання вмотивованої відмови у погодженні проекту землеустрою. Зазначає про те, що лише після виникнення у позивача права оренди спірної земельної ділянки цей спір можливо буде розглядати за правилами господарського судочинства.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивачу на праві приватної власності належить об`єкт незавершеного будівництва «Причал для відвантаження металу (річпорт Нікополь), розташований в м. Нікополь, №1677.

Розробивши проект землеустрою щодо організації та встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони, а також отримавши позитивний висновок відділу у Нікопольському районі Міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про погодження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони Каховського водосховища в районі розташування Нікопольського річкового пороту, товариство звернулося до міськради відносно розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Правомірність бездіяльності відповідача яка полягає у не передачі товариству земельної ділянки для завершення будівництва приватизованого об`єкта незавершеного будівництва та зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір оренди зазначеної земельної ділянки є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема: до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

При цьому, відповідно до абзацу першого частини першої та частини другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У той же час, частиною першою статті 93 ЗК України, приписи якої кореспондуються зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі», визначено, що засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, є правом оренди земельної ділянки.

Згідно з абзацами першим і другим частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Порядок переходу права на земельну ділянку в разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначено статтею 377 ЦК України, приписи якої кореспондуються зі статтею 120 ЗК України, за змістом яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При цьому відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого на спірній земельній ділянці), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва» (у редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого на спірній земельній ділянці) закріплено, що для включення об`єкта незавершеного будівництва державної форми власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, уповноважені органи управління подають до органу приватизації, зокрема: документи про відведення земельної ділянки під об`єкт незавершеного будівництва.

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка не є вільною, оскільки знаходиться під об`єктом незавершеного будівництва, яке перебуває у власності позивача.

Тобто, товариство є власником незавершеного будівництва «Причал для відвантаження металу (річпорт Нікополь), розташованої на земельній ділянці, та позивач зацікавлений в оформленні права користування ділянкою у розмірі, необхідному для обслуговування такого об`єкта шляхом укладення договору оренди.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин у сукупності з наведеними вище нормами земельного законодавства України, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна «Причалу», що належить товариству.

У цій справі позивач фактично оскаржує бездіяльність міськради стосовно оформлення відносин користування (оренди) земельною ділянкою саме під об`єктом незавершеного будівництва, яке вже перебуває у його приватній власності.

Тобто, предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо оформлення з позивачем відносин користування земельною ділянкою (укладення договору оренди) для комерційного використання під належним товариству об`єктом незавершеного будівництва.

А відтак, предметом розгляду є не стільки дії органу місцевого самоврядування як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, оскільки приватний інтерес позивача щодо оформлення права користування земельною ділянкою (для комерційного використання) під належною йому на праві приватної власності «Причалу», що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.

Якщо особа стверджує про порушення своїх прав наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність спорудою, то визнання незаконними таких рішень, їх скасування, визнання дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірними, є способами захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у чинній редакції юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, а також враховуючи суб`єктний склад учасників справи, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що лише після виникнення у позивача права оренди спірної земельної ділянки цей спір можливо буде розглядати за правилами господарського судочинства, оскільки спірні відносини виникли в результаті порядку оформлення права користування на земельну ділянку під об`єкт будівництва, що належить позивачу на праві власності, а не за наслідком владних управлінських функцій відповідача щодо прийняття рішень надання чи відмови у наданні права користування земельною ділянкою позивачу.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Нікопольський річковий порт» АСК «Укррічфлот» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі №160/3610/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 10 жовтня 2019 року.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко