Справа № 740/3736/19
Суддя: Пантелієнко В. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3736/19
Провадження № 2-а/740/55/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі головуючої судді Пантелієнко В.Г.

за участі секретаря Філоненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивач ОСОБА_2 ,

представник третьої особи - Іваненко С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача Ніжинський міський відділ Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови ПН МЧГ № 023530 від 19.07.2019 року про накладення на неї стягнення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, у виді 1700 гривень штрафу за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України, мотивуючи тим, що вона має посвідку на постійне проживання на території України, строк дії якої закінчився, оскільки вона не звернулася за її обміном по досягненню 45-річного віку. Позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 21 травня 2019 року вона звернулася з клопотанням до Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби України в Чернігівській області у якому зазначила причини пропуску строку на обмін посвідки та просила врахувати її скрутне матеріальне становище при винесенні адміністративного стягнення, звільнивши її від відповідальності за малозначність вчиненого правопорушення. Не зважаючи на дане клопотання було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Враховуючи, що при винесенні постанови не надано їй можливості на отримання правової допомоги, вона щиро кається у вчиненому порушенні, яке не мало тяжких наслідків, просить за малозначністю вчиненого нею правопорушення обмежитись усним зауваження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила їх задовольнити з зазначених підстав.

Відповідачем по справі було надано відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, вказавши, що 15 травня 2012 року ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання на території України, яку відповідно до чинного законодавства необхідно було обміняти при досягненню нею 45-річного віку. При цьому документи для такого обміну необхідно було подати не пізніше 15 робочих днів до сплину строку закінчення дії посвідки. Дану вимогу закону позивач не виконала, строк дії її посвідки закінчився 02 травня 2019 року, на підставі чого 19 липня 2019 року було складено протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. На підставі даного протоколу було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. При винесенні постанови було враховано всі фактичні обставини справи, проведено повний, всебічний та об`єктивний розгляд у присутності позивача. Стосовно посилання ОСОБА_1 на порушення строку складання протоколу, то його було складено у відповідності з вимогами ст. 254 КУпАП - не пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушника. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що постанову про накладення адміністративного стягнення було винесено на підставі повного з`ясування всіх обстави без порушень законодавства. 21 травня 2019 року до них дійсно звернулася позивач з клопотанням у якому просила врахувати її скрутне матеріальне становище, щире каяття та звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вчинила порушення правил перебування в Україні і санкцією статті не передбачено попередження, лишt накладення штрафу, то клопотання позивача не було прийняте до уваги і визначено стягнення в межах ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Врахувавши відзив, пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи та додані до відзиву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копій протоколу ПР МЧГ № 023530 та постанови про адміністративне правопорушення, які містяться на а.с. 34-37, позивач притягнута до відповідальності з накладенням штрафу у сумі 1700 гривень за порушення нею, як іноземицею правил перебування в Україні, а саме не обмін посвідки про постійне проживання по досягненню нею 45-річного віку.

Відповідно до ст. 287 КУпАП право на оскарження постанови має особа, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з посвідки на постійне проживання, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата її видачі 15 травня 2012 року. На даній посвідці зазначено, що вона підлягає обміну по досягненню 45-річного віку(а.с.5).

Пунктом 18 постанови Кабінету міністрів Україні від 25 квітня 2018 р. № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» передбачено, що у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку її дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

Таким чином, враховуючи дату народження позивача, то вона повинна була подати документи для обміну посвідки до 02 травня 2019 року, маючи місяць для вчинення таких дій.

Статтею 203 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Ніжинського міського відділу Державної міграційної служби України в Чернігівській області 21 травня 2019 року з клопотанням у якому повідомила і про сам факт вчинення нею адміністративного правопорушення, і про причини такої поведінки(перебування на похованні у іншій області), зазначила про недопустимість в подальшому вчинення подібних правопорушень, просила врахувати перебування на її утриманні малолітньої дитини та старшої дочки, яка навчається у вищому навчальному закладі на контрактній основі та просила обмежитись усним зауваженням. На підтвердження даних фактів нею було подано докази(а.с.7-11).

Таким чином позивач не заперечує факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. Вона оскаржує сам вид адміністративного стягнення, посилаючись на скрутне матеріальне становище та не застосування при накладення стягнення принципу малозначності.

01 червня 2019 року начальником відділу було надано позивачу відповідь по суті її клопотання та роз`яснено, що її доводи не прийняті до уваги при зміні виду стягнення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, оскільки вони документально не підтверджені(а.с.16-17).

Санкція ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачає покарання виключно у виді штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, при обранні міри покарання було застосовано найменшу межу.

Частиною 3 статті 286 КАСУ передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При визначенні розміру покарання орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення повинен враховувати обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема щире розкаяння винного, крім того може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, оскільки факт порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме порушення вимог перебування іноземців на території України ніким не оспорюється, визнається позивачем, яка сама звернулася до Ніжинського міського відділу ДМС України в Чернігівській області та повідомила про вчинення правопорушення, у чому кається, до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягувалася, прострочення обміну посвідки мало не довготриваючий характер - 19 днів, що не потягло за собою суспільно-небезпечних наслідків, враховуючи причини пропуску даного строку - перебування на похованні в іншій області та скрутне матеріальне становище позивача та її сім`ї, суд вважає доводи ОСОБА_1 такими, що заслуговують на увагу, тому можливо звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 245, 246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, встановленої на підставі постанови серії МЧГ № 023530 від 19.07.2019 року, застосувавши усне зауваження.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко