Справа № 806/774/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 806/774/16
Головуючий суддя 1-ої інстанції -Горовенко А.В.
Суддя-доповідач - Франовська К.С.
10 жовтня 2019 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (час ухвалення рішення - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Житомир, дата складання повного тексту рішення - 27.05.2019 р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - Житомирський військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 12.02.2016 року, внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №15 від 25.03.2016, та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення і виплати такої допомоги, з урахування виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року позов задоволено: визнано протиправною та скасовано відмову Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, викладену в протоколі засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 25.03.2016 року. Зобов`язано Міністерство нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи відповідно до Порядку № 975.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині та викладено абзац другий резолютивної частини постанови суду у такій редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних чи резервістів, як призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975». В іншій частині залишено без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково: постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що під час розгляду даної справи підлягають дослідженню обставини, за яких позивачу слід призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у порядку та розмірі, встановленому Порядком №499.

В результаті нового розгляду справи та з урахуванням зміни позовних вимог, Житомирським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 27 травня 2019 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.86 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 15 від 25.03.2016 року щодо відмови у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому з 12.02.216 року 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволення позову, Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, відсутність належної правової оцінки поданих сторонами доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим порушує питання про скасування судового рішення з прийняттям нового про відмову у позові. В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що відмова у виплаті ОГД і виплата ОГД це взаємовиключні дії, як не можуть існувати одночасно, оскільки п. 86 рішення Міноборони оформлене протоколом засідання комісії № 15 від 25.03.2016 року щодо відмови у здійсненні доплати ОГД не може бути скасовано рішенням суду у 2019 році в силі тих обставин, що він був скасований значно раніше п. 4 рішення Міноборони оформленого протоколом засідання комісії №3 від 13.01.2017 щодо виплати ОГД в сумі 50918 грн. З цього слідує, що суд першої інстанції визнав протиправним та скасував неіснуюче рішення, яке не створює жодних правових наслідків для особи в силу тих обставин, що з нею вже проведені розрахунки, при чому такі розрахунки проведені в значно вищому розмірі, ніж це передбачено законодавством.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, представника Міністерства оборони України, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом першого заступника Міністра оборони України від 21 червня 2013 року №100 підполковника ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч. 6 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» з посади заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення Навчального центру радіоелектронної розвідки та радіоелектронної боротьби Збройних Сил України та згідно з наказом начальника Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова Національного авіаційного університету (по стройовій частині) № 127 від 05 липня 2013 року, з 09 серпня 2013 року виключений зі списків особового складу Навчального центру (т.1, а.с.14).

Свідоцтвом про хворобу №57 від 05 червня 2013 року, госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 за розпорядженням начальника Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова Національного авіаційного університету №266/48 від 14.05.2013 року, здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та вказано, що його захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби (т.1, а.с.15-16).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ №667044 від 19.08.2013 позивачу при первинному огляді встановлена третя група інвалідності з 09.08.2013, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби ( т.1, а.с.17).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №СЗ8268 від 07.12.2018 позивачу, як особі з інвалідністю 3 групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, згідно з протоколом №11 від 27.12.2013 засідання комісії Міністерства оборони України призначено та виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 у розмірі 20-ти місячного грошового забезпечення в сумі 73102 грн. (т.2, а.с.27).

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №514018 від 22.02.2016 позивачу при повторному огляді встановлена друга група інвалідності з 12.02.2016, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби (т.1, а.с.18).

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (т.1, а.с.19).

Згідно з п.86 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом №15 від 25.03.2016, позивачу відмовлено у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку №975.

Відмова мотивована тим, що зміна групи інвалідності, її причинного зв`язку або відсотка втрати працездатності відбулася понад дворічний термін з часу первинного її встановлення.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 первинно інвалідність 3 групи встановлено в серпні 2013 року, то станом на цю дату у нього виникло право на одноразову грошову допомогу. Законодавчі положення на момент звернення ним після встановлення 2 групи інвалідності про виплату одноразової грошової допомоги не обмежували його право на її виплату з урахуванням раніше виплаченої суми, та встановлювали, що така виплата має здійснюватись згідно з Порядком № 499.

Тому, твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, за висновком суду є помилковими, а відтак, прийняте з цього питання відповідачем рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Статтею 41 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги - лютий 2016 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги - лютий 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок № 975.

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що «особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги».

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон № 2011-ХІІ в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року № 328 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, та Порядок № 499.

Пунктом 2 Порядку № 499 встановлено, що у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 первинно інвалідність ІІІ групи встановлено в серпні 2013 року, то станом на цю дату у нього виникло право на виплату одноразової грошової допомоги. Законодавчі положення на момент звернення ним після встановлення ІІ групи інвалідності про виплату одноразової грошової допомоги не обмежували його право на її виплату з урахуванням раніше виплаченої суми, та встановлювали, що така виплата має здійснюватись згідно з Порядком № 499.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня у справі № 820/2504/18.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №15 від 25.03.2016 у п. 86 щодо відмови у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому з 12 лютого 2016 року 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення Міністерством оборони згідно п.4 протоколу №3 від 13.01.2017 р., на підставі якого позивачу виплачена одноразова грошова допомога в сумі 50918 грн., є безпідставними.

Так, згідно п.4 рішення Міністерства оборони, оформленого протоколом №3 від 13.01.2017 року, на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 року та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги підполковнику у запасі ОСОБА_1 в сумі 50918 грн. За змістом цього пункту, попереднє рішення Міністерства оборони, оформлене протоколом №15 від 25.03.2016 (п.86), не скасовано.

Як встановлено з матеріалів справи, питання про скасування прийнятого 25.03.2016 року рішення при розгляді питання щодо виконання судових рішень не порушувалось, оскільки в процесі перегляду судових рішень Верховним Судом 18.09.2018 року, представником Міністерства оборони доводилась правомірність прийнятого рішення і заяви про скасування даного рішення, не подавалось.

Покликання в апеляційній скарзі на відсутність у позивача права на оскарження рішення Міністерства оборони від 25.03.2016 року, як акта індивідуальної дії, з огляду на те, що відсутній факт порушення прав позивача, є помилковими, враховуючи наступне.

За приписами Кодексу адміністративного судочинства, суд перевіряє правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент прийняття рішення.

Оскільки позивач є учасником (суб`єктом) правовідносин щодо права на отримання одноразової грошової допомоги , то таке рішення породжує для позивача право на захист, тобто право на звернення із цим адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.