Справа № 120/1037/19-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1037/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Гатенюк Ю.Ю.,

представника відповідача: Андріюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач зазначає, що ТОВ-НВП "Аргон" не було надано для ознайомлення акт перевірки, чим платника податків було позбавлено права на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується його законних інтересів. ГУ ДФС у Вінницькій області здійснило перевірку граничних термінів реєстрації податкових накладних поза межами наданого для такої перевірки строку. ГУ ДФС у Вінницькій області не була врахована та обставина, що всі податкові накладні, за несвоєчасну реєстрацію яких на ТОВ-НВП "Аргон" накладено штраф, прийняті та зареєстровані в ЄРПН без помилок. Відповідач під час нарахування штрафних санкцій невірно визначив граничні терміни реєстрації податкових накладних. ГУ ДФС у Вінницькій області протиправно переклало на платника податків відповідальність за некоректне функціонування інформаційно-телекомунікаційних систем, що забезпечують роботу ЄРПН. Також, ГУ ДФС у Вінницькій області самостійно визначило суму грошового зобов`язання ТОВ-НВП "Аргон" поза межами встановлених ст. 62 ПК України способів податкового контролю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

09.10.2019 до суду від Головного управління ДФС у Вінницькій області надійшло клопотання про заміну відповідача правонаступником, у якому відповідач просить замінити первинного відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Вінницькій області, як належного відповідача по справі.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України постановою від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються (додаток 1), визначено Головне управління ДПС у Вінницькій області. Згідно із додатком 2 Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 29.08.2019 № 7 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Вінницькій області повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області, що припиняється.

Таким чином, клопотання Головного управління ДФС у Вінницькій області про заміну відповідача підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі № 120/1037/19-а - Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Вінницького управління Головного управління ДФС у Вінницькій області Коршун Юлією Валеріївною, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.1 п. 75.1, ст. 75, ст. 76, ст. 85 ПК України, проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено акт перевірки від 10.12.2018 №38833/50-05/13323704. ( т. 2 а.с. 32 39). За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ НВП "Аргон" граничних термінів реєстрації податкових накладних за звітний період 01.2017-05.2017, 07.2017, 09.2017-11.2017, 04.2018, 09.2018.

19.12.2018 року позивачем подано заперечення на лист щодо обставин камеральної перевірки №456 від 18.12.2018 ( т. 2 а.с. 41-42 ).

Відповідач, розглянувши подані заперечення позивача, листом від 27.12.2018 року за вих № 15573/10/02-32-50-05 залишив без змін висновки акту перевірки ( т. 2 а.с. 43 45, 50 53 ), про що повідомив позивача 29.12.2018 ( т. 2 а.с. 46 - 49 ).

На підставі висновків зазначеного акта камеральної перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018, яким до ТОВ НВП "Аргон" за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних застосовано штрафні санкції на загальну суму 3047905,82 грн. ( т. 1 а.с. 5 6 ).

Товариство отримало зазначене податкове повідомлення рішення 02.01.2019 року в не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішення, ТОВ НВП "Аргон" було подано до ДФС України скаргу вих. №22 від 14.01.2019, в якій позивач просив скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення ( т. 2 а.с. 56 , т. 1 а.с. 32 39 ).

Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 14.03.2019 №11952/6/99-99-11-01-25, яким скаргу ТОВ НВП "Аргон" залишено без задоволення ( т. 1 а.с. 41 42 ).

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з цим позовом, при вирішенні якого суд виходить з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, в той час, як доводи позивача є необґрунтованими та не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Колегія суддів не заперечує доводи суду першої інстанції, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржуване податкове-повідомлення рішення від 07.02.2019 № винесене на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством з огляду на наступне.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений Постановою КМУ від 29 грудня 2010 року № 1246, та передбачає таке (далі - Порядок № 1246).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки зокрема дотримання вимог, установлених пунктом 201.10 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). (п. 13 Порядку № 1246)

Згідно положень пунктів 14, 15 Порядку № 1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Так в матеріалах справи містяться квитанції про реєстрацію вищезазначених податкових накладних, які були прийняті Державною фіскальної службою України без помилок.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскільки позивач направив до ЄРПН на реєстрацію податкові накладні та отримав квитанції про прийняття податкових накладних до ЄРПН без помилок, то порушень вимог п. 201.10 ПК України під час реєстрації податкових накладних відповідачем виявлено не було.

Відповідно до абз. 9 п. 201.10 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у жодній квитанції про реєстрацію податкової накладної не зазначені дата та час надання ії в електронному вигляді до ДФС. Водночас наявна тільки дата реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів вважає, що дата реєстрації податкових накладних є односторонньою дією посадової особи ДФС, яка не може свідчити, що дата реєстрації податкової накладної є датою надання податкової накладної для реєстрації.

Окрім того, суд першої інстанції безпідставно запропонував ТОВ-НВП "Аргон" надати роздруківки з програми електронного подання звітності M.E.DOC, які б засвідчували факт подання спірних податкових-накладних в дати, відмінні від тих, які зазначені в квитанції про реєстрацію податкових накладних. Суд першої інстанції не врахував положень ч. 2 ст. 77 КАС України відповідно до якого в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

До того ж, судова колегія враховує, що судом першої інстанції було витребувано у відповідача Витяг з ЄРПН, який долучений до матеріалів справи. Так, згідно вказаного Витягу у ньому також відсутні відомості щодо дати та часу надання ТОВ-НВП "Аргон" спірних податкових накладних в електронному вигляді до ДФС.

Більше того, згідно пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України у даному випадку необхідно застосувати презумпцію правомірності рішень платника податку згідно якого, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків.

А відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можна було б установити, що ТОВ-НВП "Аргон" несвоєчасно подало податкові накладні в електронному вигляді до ДФС.

Також колегія суддів вважає помилковими доводи суду першої інстанції, що вказані податкові накладні були прийняті на реєстрацію протягом операційного дня, оскільки жодна графа податкової накладної та квитанції про ії реєстрацію в ЄРПН не містить інформації про дату та час надання та прийняття такої податкової накладної на реєстрацію.

Окрім того, судова колегія не приймає до уваги посилання представника відповідача, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з дотриманням процедури, визначеної п. 86.8 ПК України, згідно якого податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 17.1.16 ПК України встановлено право платника податків бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач не отримував Акт камеральної перевірки № 38833/50-05/13323704 від 10.12.2018 року, а одержав лише лист про обставини камеральної перевірки. Так, в матеріалах справи міститься копія Акта перевірки № 38833/50-05/13323704 від 10.12.2018 року, в якому на останній сторінці в графі для інформації про направлення Акта платнику податків відсутнє жодне посилання на те, що вказаний Акт направлявся ТОВ-НВП "Аргон".

Окрім того, вказані обставини підтверджуються листом № 456 від 18.12.2018 року відповідно до якого позивач направляв до відповідача заперечення на лист щодо обставин камеральної перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні не надав доказів на спростування тверджень представника позивача.

А відтак, згідно п. 86.8 ПК України, у керівника контролюючого органу не виникло право на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки платнику податків не було вручено Акт перевірки.

До того ж, в додатку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вказано розрахунок штрафних санкцій та визначена кількість днів за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Так, згідно квитанцій про реєстрацію податкових накладних:

- податкова накладна № 160 від 13.04.2017 р. зареєстрована 03.05.2017 р.;

- податкова накладна № 182 від 14.04.2017 р. зареєстрована 03.05.2017 р.;

- податкова накладна № 203 від 15.04.2017 р. зареєстрована 03.05.2017 р.;

- податкова накладна № 204 від 15.04.2017 р. зареєстрована 03.05.2017 р.

Представник відповідача під час судового засідання посилався на те, що останній день реєстрації вищевказаних податкових накладних є 30.04.2017 р., оскільки згідно п. 3 Порядку №1246, операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Такі самі аргументи у представника відповідача були по податковим накладним № 195 від 13.04.2018 р., № 454 від 29.09.2017 р.; № 690 від 30.09.2018 р.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище, згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, ПК України граничний строк для реєстрації податкових накладних обраховується в календарних днях, а не в операційних днях.

Колегія суддів звертає увагу, що ПК України має вищу юридичну силу порівняно з Порядком № 1246. А відтак, для обчислення строків реєстрації податкових накладних відповідач повинен був керуватись п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ПК України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так суд апеляційної інстанції в даному випадку вважає за необхідним врахувати Європейську конвенцію про обчислення строків, яка є міжнародним договором, з дотриманням якого мають визначатися права та обов`язки, в тому числі платників податків.

Відповідно до ст. 5 вказаної конвенції, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Крім цього апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у разі якщо останній день строку реєстрації податкової накладної, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком реєстрації такої є перший після нього робочий день.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вищевказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

А відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків (в даному випадку невчасна реєстрація податкових накладних) не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у справі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 48025 грн. (19210 грн.+28815 грн.) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - науково-виробниче підприємство "Аргон" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені судові витрати в сумі 48 025 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.