Справа № 340/2138/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2138/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:

ОСОБА_1 (номер картки ФОПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідачів:

відповідач 1 - управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького (, адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006)

відповідач 2 - головного спеціаліста відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романа Станіславовича (адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправними та скасування результатів позапланової перевірки, припису та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького (далі - відповідач 1), головного спеціаліста відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романа Станіславовича (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.49-54), просить суд:

- визнати протиправними дії головного спеціаліста відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгола Романа Станіславовича, пов`язані із проведенням планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- визнати протиправними та скасувати результати позапланової (планової) перевірки житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , які викладені в Акті №106 від 10.07.2019 року, складеному головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунголом Романом Станіславовичем;

- визнати протиправним та скасувати припис управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького №41 від 10.07.2019 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову №38 управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького від 09.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу про адміністративні правопорушення України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, виявлено порушення пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині того, що за адресою: по АДРЕСА_2 , розташований житловий будинок, в якому здійснюється реконструкція даху частини житлового будинку з втручанням у несучі конструкції покрівлі, позивач вказує, що таких порушень вказаного законодавства ним вчинено не було, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачем підтримано позовні вимоги.

Відповідачі свій обов`язок на подання письмового відзиву на даний адміністративний позов не виконали.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

26.09.2019 року відповідною ухвалою суду керуючись приписами статті 183 КАС України подальший розгляд справи судом вирішено здійснити у порядку письмового провадження на підставі відповідного клопотання учасника справи.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача у відкритому судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору в даній справі є встановлення правомірності дії посадових осіб головного спеціаліста відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романа Станіславовича при здійсненні контролюючої перевірки за результатами якої було оформлено Акт №106 від 10.07.2019 року, встановлення правомірності відображених порушень у такому Акті, правомірність винесення припису №41 від 10.07.2019 року та постанови №38 від 09.09.2019 року.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи.

З матеріалі справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем 11/25 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_2 , майно, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчується відповідною копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2009 року (а.с.9).

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 06.03.2018 року, адресована голові квартального комітету №28, з вимогою підтвердити факт протікання покрівлі в належному йому будинку, по АДРЕСА_2 , з метою подальшої її реконструкції. Така заява засвідчена також підписами сусідів (а.с.10).

У період з 26.06.2019 року по 10.07.2019 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романом Станіславовичем позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з реконструкції даху житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами проведеної такої перевірки головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романом Станіславовичем складено Акт №106 від 10.07.2019 року, з якого вбачається, що замовником та підрядником виступає - ОСОБА_1 , відповідно до опису виявлених порушень вимог законодавства за даним Актом встановлено, що на час проведення перевірки виявлено: виконання робіт з реконструкції даху частини житлового будинку з втручанням в несучі конструкції покрівлі, а саме: заміна кров`яних ніг, заміна мауерлату; дозвільні документи на виконання даних робіт відсутні, що є порушенням п.1, ч. 1, ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.16-23).

В свою чергу, 10.07.2019 року відповідачем 2 винесено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення №45, за яким позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об. 11 год. 00 хв. 18.07.2019 року у приміщенні управління Державного архітектурно-будівельного контролю Міської ради міста Кропивницького (а.с.13-15).

Також, 10.07.2019 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романом Станіславовичем відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, винесено ОСОБА_1 припис №41 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень зобов`язано подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 в термін до 09.09.2019 року (а.с.24-25).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні повідомлення про направлення управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького позивачу відповідної інформації про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 10.07.2019 року №45 (а.с.11-12).

Також, 09.09.2019 року позивачем на ім`я начальника управління ДАБК МРК було надіслано заяву, в якій повідомлено про оскарження у судовому порядку винесених відповідачем 2 акту, протоколу, припису та як наслідок просить не розглядати протокол про накладення адміністративного стягнення № 45 від 10.07.2019 року відносно нього (а.с.55).

Натомість, 09.09.2019 року начальником управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Ксеніч В.М. винесено постанову про адміністративне правопорушення №38, якою визнано ОСОБА_1 , що проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено штраф у розмірі 4250,00 грн. (а.с.58-59).

За таких обставин, вважаючи проведений позаплановий захід, винесений за результатами його проведення Акт, припис, постанову про накладення стягнення протиправними, та такими, що суперечать діючому законодавству, позивач звернувся до суду, з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй (ст. 8). На ці обставини неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішенні №7-рп/2003 від 10.04.2003 року, рішенні №9-рп/2004 від 07.04.2004 року, рішенні №1-рп/2007, рішенні №19-рп/2008 від 02.10.2008 року.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема, принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т.ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини унормовано, серед іншого, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець управління у сфері містобудівної діяльності розмежував на два способи: державний архітектурно-будівельний контроль та державний архітектурно-будівельний нагляд. І у спірних правовідносинах мав місце саме державний архітектурно-будівельний контроль, оскільки відповідачем здійснювались заходи, спрямовані на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, саме суб`єктом містобудування, а не повноваженими органами містобудування та архітектури.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; Держархбудінспекцією.

Згідно з пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно з п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з п. 13 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Відповідно до п.п.16-22 зазначеного Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України. Якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням. Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено підстави після настання яких замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, серед іншого, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 частини 1 пункту 7 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що вищевказаним чинним законодавством передбачено чіткий порядок виконання будівельних робіт, у разі недотримання якого суб`єктом господарювання настає відповідальність визначена законом, обов`язок встановлення порушення суб`єктом містобудівної діяльності покладено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію та управління Державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, підставами для проведення позапланової перевірки спрямованої на виявлення порушень містобудівної діяльності є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Вказаний перелік підстав для проведення позапланової перевірки у сфері містобудівної діяльності визначений чинним законодавством, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, законодавство України про архітектуру та містобудівну діяльність та про відповідальність за порушення у цій сфері, застосовується на певних етапах діяльності суб`єктів, визначених у цих законодавчих актах.

Так, спірним приписом №41 зобов`язано позивача подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 , в м . Кропивницькому , Кіровоградської області до 09.09.2019 року.

Поряд з тим, спірною постановою №38 від 09.09.2019 року накладено на позивача також адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн. за виявлення факту виконання робіт з реконструкції даху частини житлового будинку з втручанням у несучі конструкції, що є порушенням п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за яке передбачена відповідальність визначена частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.24-25,58-59).

Позивач стверджує, що так як він є власником 11/25 частини житлового будинку з частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_2 , у квітні-травні 2019 року здійснив ремонт покрівлі своєї частини будинку, так як вона потребувала такого ремонту, оскільки протікала. При цьому, зауважує, що ремонт покрівлі даху був виконаний без втручання у її несучі конструкції, тому вважає, що порушення чинного законодавства ним вчинено не було.

Відповідач, жодних заперечень чи письмових пояснень із викладенням позиції контролюючого органу до суду не подав.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва (ч.1 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ч.4 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

За змістом частини 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язанні додержуватись містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Частиною 10 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Вказані положення кореспондуються із ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині відповідальності замовника за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт.

Статтею 34 цього Закону передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (далі - Порядок №466), пунктом 2 якого передбачено, що підготовчими роботами є роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Відповідно до п. 4 Порядку №466, підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт.

Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками (п. 5 Порядку №466).

За змістом пункту 11 Порядку №466, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, на виконання частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Кабінет Міністрів України постановою №406 від 07.06.2017 року затвердив Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до вказаного переліку, зокрема, серед інших і належить заміна покрівлі будівель і споруд з будівельними нормами без втручання у несучі конструкції (пункт 2 вказаного Переліку).

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 12.05.1995 року №289, за результатами розгляду заяви громадян про надання дозволу на будівництво житлових будинків та господарських будівель в існуючих домоволодіннях та пропозиції управління по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористування, виконком міської ради народних депутатів вирішив, дозволити громадянам, серед яких і ОСОБА_2 на будівництво добудови розміром 7,0 х 6,38 + 1,0 +4, 5 до кв. 1 житлового будинку літ. «Аа» зі збільшенням її житлової площі до 56,1 м2 в домоволодінні по АДРЕСА_2 (а.с .56 ).

На підставі вказаного рішення, ОСОБА_2 управлінням по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню надано відповідний дозвіл (а.с.57).

Поряд з тим, судом встановлено, що у будівлі розташованої за адресою: по АДРЕСА_2 , протікає покрівля, що засвідчено головою квартального комітету №28 та також підписами сусідів (а.с.10).

Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи у сув`язі із приписами вищевказаного чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем фактично виконано ремонтні роботи по лагодженню даху згідно із будівельними нормами без втручання у несучі конструкції, що дозволено на законодавчому рівні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406, якою затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Водночас, суд наголошує, що доказів протилежного, що засвідчують факт виконання позивачем робіт із реконструкції даху частини житлового будинку з втручанням у несучі конструкції покрівлі, за що передбачена відповідальність визначена ч. 4 статті 96 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано.

Відтак, суд приймає до уваги відсутність в доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в тому числі доказів вчинення реконструкції частини будинку для вчинення якої необхідно отримання документів, які дають право на їх виконання. При цьому, суд враховує посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».

При цьому, суд зауважує, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011р. № 553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Статтями 3 та 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Аналогічні приписи містяться і в статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказаний перелік підстав для проведення позапланової перевірки у сфері містобудівної діяльності визначений чинним законодавством, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, необхідною умовою для здійснення заходу позапланової перевірки є наявність підстав для проведення перевірки, що визначені ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.7 Порядку № 553.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку № 553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.

Суд зауважує, що Акт перевірки від 10.07.2019 року №106 відповідача підстав для проведення позапланової перевірки позивача не містить, замовником та підрядником у такому Акті визначено - ОСОБА_1 , при цьому, на сторінці Акту де має бути засвідчення особи, що була присутня під час проведення такої перевірки та отримання нею примірнику такого від суб`єкта господарювання відносно якого проведена така перевірка, значиться прізвище та ініціали - ОСОБА_3 (а.с.23).

В супереч вказаного судом під час розгляду справи встановлено, що замовником перевірки позивач, ні члени його родини, не були; під час проведення такої, також були відсутні.

Отже, у відповідача були відсутні всі підстави для призначення та проведення позапланової перевірки ОСОБА_1 у сфері містобудівної діяльності.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на порядок визначення і фіксації виявлених порушень у співвідношенні із визначенням суб`єкта такого правопорушення, з огляду на власника об`єкта, замовника та відповідно виконавця робіт, визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 у взаємозв`язку із Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при вчиненні спірних дій, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотриманням принципу верховенства права.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України в порядку, що встановлений законодавчими приписами цього кодексу.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, а рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, а саме без проявлення неупередженості; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє певні дій чи утримується від їх вчинення.

Хоча п. 1 статті Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 Рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню, тому як по справі відсутні докази наявності у будь-яких діях чи встановленої бездіяльності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично був сплачений судовий збір у розмірі 2 305,20 грн. (а.с.2-3,48), тому, вказана сума судового збору, у відповідності з ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького, як суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем по справі.

При цьому, до винесення рішення у даній справі, 01.10.2019 року представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, яким стягнути із відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у сумі 4025,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у даній справі .

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Такого клопотання відповідачем не подано до суду.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду:

-договір про надання правничої допомоги;

-квитанцію до прибуткового касового ордера №307 від 24.09.2019 року;

-детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Таким чином, враховуючи матеріали справи та докази, наданні до суду, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4025,00 грн.

При цьому, з огляду на процесуальні приписи статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 - 246, 250, 251, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (номер картки ФОПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до: управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького (, адреса: вул.Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006), головного спеціаліста відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунгол Романа Станіславовича (адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправними та скасування результатів позапланової перевірки, припису та постанови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати результати позапланової (планової) перевірки житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що викладені у Акті №106 від 10.07.2019 року, складеному Головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунголом Романом Станіславовичем.

Визнати протиправними та скасувати результати позапланової (планової) перевірки житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , які викладені в Акті №106 від 10.07.2019 року, складеному головним спеціалістом відділу інспекційної роботи та дозвільних процедур управління Державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького Лунголом Романом Станіславовичем.

Визнати протиправним та скасувати припис управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького №41 від 10.07.2019 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову №38 управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького від 09.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу про адміністративні правопорушення України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250,00 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 (номер картки ФОПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради міста Кропивницького () судовий збір в сумі 2305 гривень 20 копійок (дві тисячі триста п`ять гривень двадцять копійок) та понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 4025,00 грн. (чотири тисячі двадцять п`ять гривень нуль копійок).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько