Справа № 540/1827/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1827/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

04 вересня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просять (далі мовою оригіналу):

- признать противоправным и отменить решение Главного управления ПФУ в Херсонской области об отказе в назначении истцам пенсии по возрасту;

- обязать ответчика назначить и выплачивать ОСОБА_1 пенсию по возрасту, как неработающему пенсионеру, на основании Закона Украины "Об общеобязательном государственном пенсионном страховании" от 09.07.2003 года № 1058, не ниже минимальной пенсии в размере прожиточного минимума, предусмотренного законом, с установлением повышения к пенсии в размере 105.00% за отсрочку выхода на пенсию на срок 140 месяцев з 18.10.2007 г. по 27.05.2019 г. и надбавки 10% за сверхнормативный стаж 10 лет на дату достижения пенсионного возраста, с проведением перерасчета, индексации пенсии, компенсации потери части доходов на определенный истцом банковский счет, начиная с 20.06.2019 года;

- обязать ответчика назначить и выплачивать ОСОБА_4 пенсию по возрасту, как неработающему пенсионеру, на основании Закона Украины "Об общеобязательном государственном пенсионном страховании" от 09.07.2003 года № 1058, не ниже минимальной пенсии в размере прожиточного минимума, предусмотренного законом, с установлением повышения к пенсии в размере 115.5% за отсрочку выхода на пенсию на срок 154 месяца з 18.10.2007 г. по 27.05.2019 г. и надбавки 10% за сверхнормативный стаж 10 лет на дату достижения пенсионного возраста, с проведением перерасчета, индексации пенсии, компенсации потери части доходов на определенный истцом банковский счет, начиная с 20.06.2019 года.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Приписами частини третьої статті 263 КАС України визначено, що у даній категорії спорів заявами по суті справи є позов та відзив.

При цьому, відповідно до частин 5 та 8 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до змісту позовної заяви, вказані вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 20.06.2019 року звернулися через свого представника до відповідача з заявами про призначання пенсії за віком. Проте, рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.08.2019 року № 2144/03-04 та № 2145/03-04 позивачам було відмовлено в призначенні такої пенсії, оскільки відсутні відомості про реєстрацію позивачів на території України, не надано паспортів громадянина України, а надані паспорти громадян України для виїзду за кордон є не чинними внаслідок закінчення строку їх дії. Позивачі вважають вказані рішення відповідача протиправними, оскільки ними надано усі необхідні документи для призначення пенсії за віком. При цьому, вимогу ГУ ПФУ в Херсонській області щодо надання оригіналів паспортів громадян України позивачі вважають необґрунтованою, оскільки їх паспорти вилучені та знищені органами МВС при оформленні виїзду на постійне місце проживання за кордон. Щодо посилання відповідача на відсутність відомостей щодо місця реєстрації позивачів на території України, то останні зазначають про необґрунтованість вказаного доводу з огляду на рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, яким визнано, що право громадянина на отримання призначеної йому пенсії не може бути пов`язано з такою умовою, як постійне місце проживання в Україні. Щодо закінчення терміну дії паспортів для виїзду за кордон, то позивачі зазначають, що затримка в оформленні посольством України в Ізраїлі закордонних паспортів відбувається з незалежних від позивачів причин, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачів їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

03.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, з яким одночасно надано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву, яке вмотивовано віддаленістю робочого місця спеціаліста - юрисконсульта (м. Генічеськ, Херсонська область), а також її перебуванням у відпустці та лікарняному, на підтвердження чого наданої копії відповідних наказів.

Вирішуючи вказане клопотання відповідача по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 09.09.2019 року про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 11.09.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, у строк, встановлений судом, тобто до 26.09.2019 року, відповідачем відзив на позовну заяву не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного відповідачем строку на подання відзиву на позовну заяву суд має надати оцінку поважності причин такого пропуску, і з урахуванням зроблених висновків поновити такий строк або відмовити у його поновленні.

Поважними за змістом вказаних норм визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, на підтвердження поважності причин його пропуску відповідачем надано копію наказу начальника ГУ ПФУ в Херсонській області від 19.08.2019 р. № 936-щ/в, відповідно до якого головний спеціаліст - юрисконсульт відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Бондарєва О.В у період з 02.09.2019 по 16.09.2019 року перебувала у щорічній відпустці, а також копію листка непрацездатності серії АДЛ № 769067, відповідно до якого у період з 23.09.2019 р. по 28.09.2019 року ОСОБА_5 перебувала на лікарняному.

На думку суду, зазначені відповідачем обставини та надані на їх підтвердження докази не можуть бути підставою для визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на подання відзиву на позовну заяву, оскільки Головне управління ПФУ в Херсонській області є юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який у разі відпустки або хвороби одного зі спеціалістів відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління мав забезпечити виконання його обов`язків іншим спеціалістом вказаного відділу. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_5 є єдиним спеціалістом - юрисконсультом на вказаному підприємстві.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску відповідачем строк для подання відзиву на позовну заяву, а тому вказане клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3,4 ст. 162 КАС України, відповідач зобов`язаний одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів надіслати позивачу та надати суду докази, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Проте, вказана вимога відповідачем також не виконана, серед матеріалів відзиву на позовну заяву відсутні докази його направлення на електронну пошту позивачів, яка зазначена у позовній заяві.

З огляду на викладене, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2019 року ОСОБА_6 , діючи на підставі нотаріальної засвідченої довіреності від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся із письмовою заявами про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 було надано: копію паспорту для виїзду за кордон на серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1999 р., довідку про проходження військової служби від 03.04.2019 № 71, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання П № НОМЕР_2 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку про зняття з місця реєстрації у м. Сімферополі від 01.03.2019, довідку про заробітну плату від 11.02.2019 № 20, видану АТ "Зеленодольське підприємство "ЕРА" Республіка Татарстан, довідку про реорганізацію підприємства від 11.02.2019 року № 14/12, видану АТ "Зеленодольське підприємство "ЕРА" Республіка Татарстан, декларацію про відсутність громадянства Російської Федерації від 10.04.2019 року, довідку про належність до громадянства України від 12.03.2019 р. № 6164/19-530-зг-62, витяг з ЄДР від 23.04.2019 року, довідку про неотримання пенсії в Російській Федерації, трудову книжку, заяву про відкриття банківського рахунку.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 було надано: копію паспорту для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.1998 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про стаж від 11.03.2019 № 012-155, видану "Севастопольським морським заводом ім. С. Орджонікідзе", довідки про заробітну плату від 04.04.2019 року № 380, № 381, № 382, № 383, № 384, видані "Севастопольським морським заводом ім. С. Орджонікідзе", декларацію про відсутність громадянства Російської Федерації від 10.04.2019 року, довідку про зняття з місця реєстрації у м. Сімферополі від 01.03.2019, довідку про належність до громадянства України від 12.03.2019 р. № 6164/19-530-зг-63, витяг з ЄДР від 23.04.2019 року, довідку про неотримання пенсії в Російській Федерації, заяву про відкриття банківського рахунку.

Відповідно до розписок - повідомлень заяви та документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийнято 20.06.2019 року та зареєстровано за № 9453 та № 9459 відповідно.

08.08.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області рішенням за № 35 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке обґрунтовано тим, що:

- на дату звернення не надано паспорту громадянина України;

- закінчився строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон;

- заява про відкриття поточного рахунку банку не містить дати та підпису одержувача пенсії;

- при зверненні до територіального органу ПФУ не надано документ з відміткою про реєстрацію місця проживання.

08.08.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області рішенням за № 36 відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке обґрунтовано аналогічними підставами, зокрема, не надання паспорту громадянина України, закінченням строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, відсутністю на заяві про відкриття поточного рахунку банку дати та підпису одержувача пенсії, не надання документу з відміткою про реєстрацію місця проживання.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, а свої права на пенсійне забезпечення порушеними, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування » від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV)загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 44 Закону 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581 (далі - постанова).

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя" визначено органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

У розділі ІІ Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з приписами 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Згідно з пунктом 2.23.Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно 2.25 Порядку до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі ( пункт 4.2 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7 Порядку).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, однією з підстав для відмови позивачам у призначення пенсії за віком є відсутність доказів щодо їх місця реєстрації (проживання) на території України.

Щодо вказаного доводу відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 7 жовтня 2009 року) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 7 жовтня 2009 року) у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з дня набрання чинності рішенням № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачає обмеження прав громадян України на отримання пенсії у зв`язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання, а висновки Конституційного Суду України однозначно вказують на неправомірність обмеження права громадян на отримання пенсії України у зв`язку з проживанням за межами території України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачі, проживаючи в Ізраїлі як громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України і пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Щодо посилання відповідача на те, що заяви позивачів на відкриття поточного рахунку банку не містять дати, та підпису одержувача, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, приписами Порядку № 22-1 передбачено вичерпний перелік документів, які подаються заявниками для призначення їм пенсії за віком. При цьому, вказаний Порядок не містить вимоги щодо надання заявником до територіального органу Пенсійного фонду заяви про відкриття поточного банківського рахунку, а тому недоліки у заповненні такої заяви не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Щодо доводу відповідача про ненадання позивачами паспорту громадянина України та закінчення строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, представником позивачів до заяви про призначення пенсії за віком було додано нотаріально завірені копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1999 року, строк дії якого закінчився 23.11.2009 року, а також паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.1998 року, строк дії якого закінчився 28.08.2008 року.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, які підтверджують громадянство України є, серед іншого, паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 18 цього ж Закону громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до паспортів громадянина України для виїзду за кордон позивачі на час їх видачі були громадянами України.

При цьому відповідачем під час прийняття оскаржених рішення не було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають за межами території України, вийшли з громадянства України за їх клопотанням.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою відмовою відповідача у призначенні позивачам пенсії за віком з тих підстав, що вони не є громадянами України та у них відсутній паспорт громадянина України.

Проте, суд зазначає, що відповідно до приписів п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу та вік.

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини.

Відповідно до п. 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України за N 152 від 07.05.2014 р., паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі закінчення строку його дії.

Таким чином, паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1999 року, строк дії якого закінчився 23.11.2009 року, а також паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.1998 року, строк дії якого закінчився 28.08.2008 року не можуть вважатися документами, які посвідчують особу позивачів.

Отже, відповідно до чинного законодавства України відповідач не мав правових підстав для призначення пенсії позивачам, оскільки вчинення зазначених дій можливо лише за наявності дійсного документа, що посвідчує особу заявника.

Щодо наданих позивачами під час розгляду справи копії нових паспортів для виїзду за кордон ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 та ОСОБА_1 серії НОМЕР_7, з датою видачі 23.07.2019 року, то суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вказані документи не були предметом розгляду під час вирішення ГУ ПФУ в Херсонській області питання щодо призначення позивачам пенсії за віком.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі " Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N303-A, параграф 29).

Суд вважає, що інші аргументи, наведені позивачами в обґрунтування позову, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів позивачів, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при зверненні з заявами про призначення пенсії за віком позивачами не було надано чинного документу, який би посвідчував особу кожного, що стало однією з підстав ГУ ПФУ в Херсонській області для відмови позивачам у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ».

Керуючись статтями 9, 139, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3, рнокпп НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 112010200