Справа № 420/6845/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/6845/18

Головуючий в І інстанції: Корой С.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 05.07.2019 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в якому позивач просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 27.09.2018 року про стягнення з боржника у виконавчому провадженні ВП № 57313480 основної винагороди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27.09.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП № 57313480.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.09.2018 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича надійшла заява представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Онощенко К.В. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 520/11289/15-ц, виданого Київським районним судом міста Одеси 05.04.2018 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0049/85/72000 від 26.03.2007 року 31924,45 дол. США (за курсом НБУ на момент звернення до суду з позовом дорівнює 701 180,73 грн.).

Розглянувши вищевказану заяву, додані до неї документи та виконавчий лист по справі № 520/11289/15-ц, виданий Київським районним судом міста Одеси 05.04.2018 року, встановивши, що останній повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», пред`явлений за місцем виконання рішення, авансований внесок сплачено в повному обсязі, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, у відповідності до положень статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа ВП № 57313480 від 27.09.2018 року. Копія зазначеної постанови була надіслана рекомендованою поштою з повідомленням про вручення сторонам виконавчого провадження 27.09.2018 року за вих. № 827.

Пунктом 3 вищевказаної постанови визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 70118,07 гривні(UAH).

27.09.2018 року, у відповідності до положень статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року, приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 70118,07 грн., в якій було здійснено відповідний розрахунок та зазначено про порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця. Копія зазначеної постанови була надіслана рекомендованою поштою з повідомленням про вручення боржнику 27.09.2018 року за вих. № 829.

Також, 27.09.2018 року, у відповідності до положень статей 18, 26, 27, 28, 42, 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», статті 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 10.1., 10.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, пунктів 1.2., 6.1., 6.2., 6.3., 6.10., 6.11., 6.12. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, пунктів 4.1.9., 4.1.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за заявою представника стягувача, та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 786000,00 грн., що знаходяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_1 , в тому числі, що будуть відкритті після винесення постанови про накладення арешту в будь-якій банківській установі, що здійснює діяльність на території України.

14.02.2019 року на адресу приватного виконавця надійшла заява представника стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Онощенко К.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

14.02.2019 року у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 37, частини 3 статті 37, частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено відповідну постанову, якою виконавчий лист по справі № 520/11289/15-ц, виданий Київським районним судом міста Одеси 05.04.2018 року та невикористаний авансований внесок було повернуто стягувачу, припинено чинність арештів майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Пунктом 3 вищевказаної постанови визначено, що постанова від 27.09.2018 року ВП № 57313480, про стягнення з боржника основної винагороди за примусове виконання виконавчого листа № 520/11289/15-ц, виданого Київським районним судом міста Одеси 05.04.2018 року, підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановою про стягнення основної винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи дії відповідача в межах заявлених позовних вимог та доводів позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, враховуючи приписи Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не діяв у порядку, спосіб та в межах повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Частиною 3 статті 45 цього ж Закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення основної винагороди, який, за змістом ч. 3 ст. 45 Закону, є тотожним із порядком стягнення виконавчого збору.

Водночас, розмір основної винагороди приватного виконавця, порядок її розрахунку та випадки, коли така винагорода підлягає стягненню, визначають Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII та постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця».

Зі змісту наведених вимог Закону України від 02.06.2016 року № 1403-VIII (ст. 31) та постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 643 (п. 19) чітко вбачається, що приватний виконавець одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, у разі коли приватний виконавець забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру.

В свою чергу, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Проте, у спірних правовідносинах приватним виконавцем не було забезпечено ані повного, ані часткового виконання виконавчого документа майнового характеру.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою від 14.02.2019 року приватним виконавцем за заявою стягувача було повернуто виконавчий документ останньому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з боржника (позивача у справі) за оскаржуваною постановою суми основної винагороди приватного виконавця у розмірі 70118,07 грн., що складає 10% від суми, що визначено у виконавчому документі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції помилково послався на положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII в редакції до 28.08.2018 року, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин набули чинності зміни до вказаної статті згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 року, проте, наведені посилання суду першої інстанції не призвели до неправильного вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні і виключенням наведених посилань із частковим задоволенням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Колечка Дмитра Миколайовича задовльнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII в редакції до 28.08.2018 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 10.10.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька