Справа № 260/1159/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1159/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю..

за участі:

секретаря судового засідання - Поп Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Якима О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (надалі - відповідач, Бистрицька сільська рада) згідно якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення 21 сесії 7 скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №610 від 16.05.2019 року; визнати бездіяльність Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області протиправною та зобов`язати Бистрицьку сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером №:10:102:0015 у власність площею 0,1072 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2019 року рішенням 21 сесії 7 скликання Бистрицької сільської ради №619 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки" вирішено затвердити акт комісії та рекомендовано ОСОБА_1 змінити розмір земельної ділянки з 0,1072 га до 0,0950 га, чим по суті залишено заяву про затвердження проекту землеустрою без розгляду, що в свою чергу є порушенням прав позивача та вимог закону, так як сільською радою не затверджено проект землеустрою, який відповідає вимогам закону.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження за вказаною позовною заявою.

04 вересня 2019 року Бистрицькою сільською радою подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що враховуючи рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання за №574 від 20.12.2018 року та колективне звернення мешканців АДРЕСА_1 28.02.2019 року було здійснено виїзд постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та розвитку населених пунктів в присутності землевпорядника сільської ради та суміжних власників житлових будинків для повторного обстеження земельної ділянки. Під час обстеження комісією повторно було встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку її розмір становить 0,1072 га, а фактично при контрольних обмірах встановлено, що розмір земельної ділянки становить 0,0950 га, так як дана ділянка межує з автобусною зупинкою. Відповідач зазначив, що комісією повторно запропоновано зменшити розмір земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 з 0.1072 га на 0,0950 га, після чого дане питання буде розглянуто на черговій сесії. Так, 16.05.2019 року на черговій двадцять першій сесії сьомого скликання було прийнято рішення за № 610 про затвердження акту постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та розвитку населених пунктів та повторно запропоновано гр. ОСОБА_1 внести зміни в проект землеустрою, а саме змінити розмір земельної ділянки з 0.1072 га на 0,0950 га. У зв`язку з чим відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог з мотивів наведених у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням дванадцятої сесії двадцять третього скликання Бистрицької сільської ради від 07.06.2000 року за заявою ОСОБА_1 надано вказаній громадянці земельну ділянку в АДРЕСА_1 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.15). Разом з тим, у подальшому в результаті проведених замірів та з урахуванням зауважень представників сільської ради, площа землі на яку претендувала ОСОБА_1 була зменшена з 0.14 га до 0,1072 га.

12 липня 2017 року рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №318 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1072 га в межах АДРЕСА_2 .Бистриця, АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 вказаного рішення вирішено, що громадянці ОСОБА_1 замовити в організаціях, що мають відповідні дозволи (ліцензії) проекти відведення земельних ділянок. Після погодження проектів у порядку, встановленому законодавством, проекти землеустрою подати до Бистрицької сільської ради для їх затвердження та передачі земельних ділянок у власність. Попередити громадянку ОСОБА_1 про те, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним реєстратором у разі, якщо протягом одного року з дня її здійснення речове право на ділянку не зареєстроване з вини заявника (а.с.16).

Встановлено, що після розробки відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1072 га в межах АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 , позивач звернулася із заявою від 24.10.2017 року та подала вказаний проект та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :10:102:0015 ( АДРЕСА_1 ) площею 0,1072 га на затвердження Бистрицької сільської ради.

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 12 грудня 2017 року за №402 за результатами розгляду заяви позивача вирішено затвердити акт постійної комісії при Бистрицькій сільській раді з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та розвитку населених пунктів щодо розгляду спірного питання із затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 від 16.11.2017 року. Пропонувати громадянці ОСОБА_1 внести зміни в проект землеустрою, а саме змінити розмір земельної ділянки з 0,1072 га на 0,0950 га та після внесення даних змін у порядку, встановленому законодавством, проект землеустрою подати до Бистрицької сільської ради для його затвердження та передачі земельної ділянки у власність (а.с.23). Як вбачається зі змісту вказаного акту від 16.11.2017 року, при здійсненні обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 було встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку її розмір становить 0,1072 га, а фактично при контрольних обмірах встановлено, що розмір земельної ділянки становить 0,0950 га, так, як дана ділянка межує з автобусною зупинкою.

У подальшому за зверненням представника позивача від 06.11.2018 року щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки відповідачем надано відповідь від 21.12.2018 №02-17/507, якою повідомлено, що рішенням сесії №574 від 20.12.2018 року створено комісію для повторного обстеження земельної ділянки з метою проведення повторних контрольних обмірів. Окрім цього, листом від 13.02.2019 року №02-17/72, №02-17/73 проінформовано про дату, час та місце обстеження земельної ділянки з метою проведення повторних контрольних обмірів. Вказані листи було надіслано на адресу позивача та представника позивача та отримано ними особисто, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.а.с106-113). Судом встановлено, що ні громадянка ОСОБА_1 , ні її представник на місце розташування земельної ділянки 28.02.2019 року не з`явилися, відповідно, комісією було проведено контрольні обміри за їх відсутності. За результатами чого комісією складено акт повторного розгляду спірного питання щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 від 28.02.2019 року. Згідно вказаного акту встановлено, що при здійсненні повторного обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 було встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку її розмір становить 0,1072 га, а фактично при контрольних обмірах встановлено, що розмір земельної ділянки становить 0,0950 га, так, як дана ділянка межує з автобусною зупинкою. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи звернення мешканців АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 від 19.12.2018 року за №02-17/К-159 комісія повторно пропонує зменшити розмір земельної ділянки гр. ОСОБА_1 з 0,1072 га на 0,0950 га, після чого дане питання буде розглянуто на черговій сесії.

16 травня 2019 року Бистрицькою сільською радою прийнято рішення за №610 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки". Згідно резолютивної частини вказаного рішення вирішено затвердити акт постійної комісії при Бистрицькій сільській раді з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та розвитку населених пунктів щодо розгляду спірного питання із затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 від 28.02.2019 року. Повторно пропонувати громадянці ОСОБА_1 внести зміни в проект землеустрою, а саме змінити розмір земельної ділянки з 0,1072 га на 0,0950 га. Після внесення даних змін у порядку, встановленому законодавством, проект землеустрою подати до Бистрицької сільської ради для його затвердження та передачі земельної ділянки у власність.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та вважаючи, що таким фактично відмовлено позивачеві у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки позивач звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч. 2 ст. 14 Конституції України).

Таке право реалізується громадянами та юридичними особами та державою на правових титулах володіння, користування та розпорядження земельними ділянками.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - Земельний кодекс України, ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно частини 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно із ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно з ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом

Відповідно до ст. 50 вказаного Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, особи, які мають намір отримати на безоплатній основі у власність земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності, на підставі дозволу відповідного органу місцевого самоврядування здійснюють розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Так, зокрема, розроблення такого проекту здійснюється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законодавством.

Такий проект має бути в обов`язковому порядку погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а також структурними підрозділами районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, або виконавчим органом міської ради у сфері містобудування та архітектури (у разі якщо місто не входить до території певного району) або органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури, або структурним підрозділом обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (у випадку, якщо такий орган не утворений).

Таким чином ст.186-1 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України не передбачено можливості щодо внесення пропозицій для внесення змін до проекту землеустрою, зокрема, щодо змін розміру земельної ділянки, при цьому, без складення висновку про відмову в затвердженні проекту землеустрою, як це було зроблено відповідачем по справі.

До того ж, з норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №1640/2594/18 (провадження №К/9901/67463/18).

Як встановлено судом, рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 12 липня 2017 року №318 громадянці ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1072 га в межах АДРЕСА_1 .

У подальшому, ТОВ "ГЕО-СП" на замовлення представника позивача було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1072 га за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.10.2017 №14449/82-17 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1072 га за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правилам та погоджується.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься висновок відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури про погодження землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1072 га за адресою: АДРЕСА_1 , погоджує його у встановленому ст.186-1 ЗК України порядку та при умові дотримання всіх вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено вище, в спірному випадку позивач з огляду на дотримання нею всіх вимог законодавства, що передують затвердженню проекту землеустрою, звернулася до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, втім не отримала ні відмову у затвердженні проекту землеустрою, ні рішення про затвердження цього проекту, а відповідачем прийнято рішення про затвердження акту постійної комісії при Бистрицькій сільській раді з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та розвитку населених пунктів, яким комісією запропоновано зменшити розмір земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 з 0,1072 га на 0,0950 га. Що, в свою чергу, не відповідає приписам ст.186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд вважає, що відповідачем за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення за формою не передбаченою законодавством.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак суд враховує, що в даній справі обов`язок доказування правомірності спірного рішення покладено на відповідача та він не навів суду переконливих, належних та допустимих доказів правомірності оскаржуваного рішення.

Отже, враховуючи, що оскаржуване рішення 21 сесії 7 скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №610 від 16.05.2019 року прийняте за результатами розгляду заяви громадянки ОСОБА_1 не відповідає приписам чинного законодавства, вказане рішення підлягає скасуванню.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов`язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення Лобусовій земельної ділянки за кадастровим номером №:10:102:0015 у власність площею 0,1072 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером №:10:102:0015 у власність площею 0,1072 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. АДРЕСА_1 та прийняти рішення у відповідності до вищезазначених приписів законодавства, з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером №:10:102: НОМЕР_1 у власність площею 0,1072 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 вказаної статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384,20 грн..

Керуючись ст. ст. 6, 9, 11 72-76, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (вул.Шевченка, буд. 39, с.Бистриця, Мукачівський район, Закарпатська область, 89645, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 21 сесії 7 скликання Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №610 від 16.05.2019 року

Зобов`язати Бистрицьку сільську раду Мукачівського району Закарпатської області () повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером №:10:102:0015 у власність площею 0,1072 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову у частині решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України та з урахуванням період перебування головуючого судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 15.10.2019 року.

СуддяЮ.Ю. Дору