Справа № 640/21920/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Справа № 640/21920/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Середницької С.Ю.,

представника відповідача Примака А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 р. № 65;

- зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 21 грудня 1991 року №2011-ХІІ у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням виплат, що були йому здійсненні у зв`язку зі встановленням 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності і що відповідачем порушено таке право позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не має право на отримання присудженої йому допомоги, оскільки інвалідність встановлено зі спливом дворічного терміну після встановлення втрати працездатності, у зв`язку з якою йому вже було виплачено відповідну допомогу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, наполягаючи на своїй правовій позиції та на наявності в нього права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 25.11.1990 р. по 21.10.1992 р. та з 14.08.2014 р. по 17.11.2015 р. ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України.

Також ОСОБА_1 приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі/районах її проведення.

23.11.2014 р. ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання в зоні проведення АТО, перебуваючи на позиції РОП «Піски» Донецької області, потрапив під артилерійський обстріл здійснений незаконними збройними формуваннями, внаслідок чого отримав поранення: вибухова травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, гостра реакція на стрес. Поранення не пов`язано з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

26.11.2015 р. позивачу встановлено 25% втрати працездатності у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_1 з 01.02.2018 р. вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, що настала у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з цим позивач звернувся до Лебединського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою щодо вирішення питання про призначення та виплату йому, як інваліду ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразової грошової допомоги.

22.06.2018 р. позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що інвалідність встановлена понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності, а також зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності йому виплачена в сумі 24 115,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ у відповідній редакції, чинній на момент встановлення інвалідності, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІIІ групи.

Частинами 2, 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Згідно з ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

У п. 11 Порядку № 975 визначено, що вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi.

До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є ОСОБА_2 вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою НОМЕР_1 ).

Згідно з п. 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Висновки суду апеляційної інстанції.
Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що Законом № 2011-ХІІ розмежовано виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ступеня втрати працездатності та одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності.

При цьому, регламентований частиною 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ дворічний строк застосовується лише в разі підвищення або ступеня втрати працездатності, якщо особі раніше вже був встановлений нижчий ступень, або в разі встановлення вищої групи інвалідності, якщо раніше особі було встановлено іншу групу.

Разом з тим, в усіх інших випадках, у разі встановлення особі інвалідності, яка надає право на отримання вказаної допомоги, така особа набуває право на її призначення протягом трьох років від дати, вказаної в довідці МСЕК.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування обставин справи судом першої інстанції, колегія суддів встановила, що фактично за документами, поданими позивачем саме для призначення йому допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, відповідачем вирішувалося зовсім інше питання щодо призначення йому доплати за ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку зі збільшенням відсотку втрати працездатності та або підвищення групи інвалідності і відмовлено саме через відсутність підстав для виплати відповідної доплати /Т.1 а.с.22/. Тобто, питання саме щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності залишилося невирішеним.

При цьому, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тож, доводи апелянта щодо відсутності у позивача права на отримання спірної допомоги, оскільки інвалідність встановлено зі спливом дворічного терміну після встановлення втрати працездатності, у зв`язку з якою йому вже було виплачено відповідну допомогу, є необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з мотивами, з яких виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, та з висновками суду щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу спірну допомогу у зв`язку з настанням інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги через встановлення ступеня працездатності.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби саме з підстав, наведених вище, і враховуючи вимоги ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року скасуванню, адміністративний позов задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: