Справа № 805/2197/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 року

Київ

справа №805/2197/15-а

провадження № К/9901/68936/18, № К/68939/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н. В.,

суддів: Кашпур О. В., Уханенка С. А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 805/2197/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційними скаргами Державної фіскальної служби України та Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко І. М., судді - Аляб`єва І. Г., Бабаш Г. П.,

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючий суддя - Компанієць І. Д., судді - Міронова Г. М., Ястребова Л. В.,

У С Т А Н О В И В:

I. Суть спору

1. 04 червня 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС України), Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - відповідач-2), в якому просила:

1.1. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 29 травня 2015 року №520-о про звільнення її з посади першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області по пункту 7-2 статті 36 КЗпП України;

1.2. Поновити її на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

1.3. Зобов`язати відповідача відшкодувати їй середній заробіток за період вимушеного прогулу.

2. Позов обґрунтовано тим, що спірний наказ прийнятий всупереч принципам та вимогам діючого законодавства, перевірка на підставі Закону України «Про очищення влади» щодо позивача не проводилася.

3. Представники відповідачів позов не визнали. Заперечуючи проти позовних вимог, зазначили, що оскаржуваний наказ виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про очищення влади».

4. 20 листопада 2018 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду замінено відповідача-2 - Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Маріупольська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області).

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи

5. ОСОБА_1 , починаючи з 16 жовтня 1989 року працювала на посадах в органах державної податкової служби.

6. Наказом Міністерства доходів і зборів України від 26 квітня 2013 року № 246-о позивач була призначена на посаду виконуючого обов`язки начальника Головного управління Міндоходів у Херсонській області.

7. Наказом Міністерства доходів і зборів України від 04 червня 2013 року № 939-0 ОСОБА_1 була призначена у порядку переведення на посаду начальника Головного управління Міндоходів у Херсонській області.

8. 27 жовтня 2014 року на підставі наказів № 199-о та № 2155-о призначена на посаду першого заступника начальника Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

9. 05 грудня 2014 року на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України № 1237-о позивач була звільнена в порядку переведення Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області та призначена на посаду першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

10. 29 травня 2015 року Міністерством доходів і зборів України прийнято наказ № 520 - о, відповідно до якого ОСОБА_1 підлягає звільненню з посади першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

11. ОСОБА_1 була звільнена на підставі частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади», яким передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади за власним бажанням, а саме як особу, яка у період з 06 липня 2013 року по 16 жовтня 2014 року обіймала посаду начальника Головного управління Міндоходів у Херсонській області, що підтверджується доповідною запискою Департаменту персоналу Міндоходів України від 28 травня 2015 року № 1347/99-99-04-01-02-18.

ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

12. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, позовні вимоги задоволено.

12.1. Визнано противоправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 29 травня 2015 року № 520-о про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області по пункту 7 статті 36 КЗпП України.

12.2. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

12.3. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відшкодувати позивачу середній заробіток за посадою, яку вона займала на час звільнення, за період вимушеного прогулу, а саме: з часу звільнення по час поновлення на посаді в розмірі 11 366 (одинадцять тисяч триста шістдесят шість) гривень 50 коп.

12.4. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області та в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 4 473 (чотири тисячі чотириста сімдесят три) гривні 87 копійок допущена до негайного виконання.

13. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірного наказу та незаконного звільнення позивача у зв`язку з тим, що відносно позивача не були застосовані норми Закону № 1682-VII, а також не дотримано термін проведення перевірки, проведеної на підставі цього Закону.

14. Вирішуючи питання щодо зобов`язання Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відшкодувати позивачу середній заробіток в розмірі 11 366 грн 50 коп, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що тривалість вимушеного прогулу становить 50 робочих днів, а середньоденна заробітна плата за останні два календарних місяців, що передували місяцю звільнення позивача - 227,33 грн.

ІV. Касаційне оскарження

15. Не погодившись з постановою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, представники відповідачів подали до Верховного Суду касаційні скарги, які зареєстровані судом 22 грудня 2018 року.

16. У касаційних скаргах, які є ідентичними за своїм змістом, представники відповідачів посилаються на порушення судами норм матеріального права, а саме вимог Закону України «Про очищення влади», зазначають, що заява про проведення перевірки позивачем була подана тільки 10 березня 2015 року та просять скасувати оскаржувані судові рішення.

17. Ухвалами Верховного Суду від 21 січня 2019 року та 30 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами, відповідно, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області та Державної фіскальної служби України (суддя-доповідач Желтобрюх І. Л.).

18. 24 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року № 823/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І. Л.

19. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючий суддя - Шевцова Н. В., судді - Кашпур О. В., Уханенко С. А.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

20. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

22. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

23. На виконання пункту 10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

24. Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону

25. Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону № 1682-VII, застосовується, зокрема, до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві.

26. Стаття 5 Закону України «Про очищення влади» передбачає проведення перевірки наявності заборон за цим законом.

27. Звільнення проводиться за наслідками висновку такої перевірки (частина чотирнадцята статті 5 Закону України «Про очищення влади»).

28. Відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 2 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1682-VII впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VI, у порядку та строки, визначені цим Законом.

29. Відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір припиняється з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

30. Частиною другою статті 36 Кодексу законів про працю України установлено, що у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України «Про очищення влади».

VI. Позиція Верховного Суду

31. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій лише в межах доводів касаційної скарги і виходить з такого.

32. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивача звільнено за пунктом 7 частини першої статті 36 КЗпП України та частиною другою статті 3 Закону України «Про очищення влади».

33. Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону № 1682-VII, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням, зокрема, керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві.

34. Положеннями частини чотирнадцятої статті 5 Закону № 1682-VII визначено, що звільнення таких осіб проводиться за наслідками проведення перевірки на підставі відповідного висновку.

35. Єдиним винятком із наведеного є положення пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 1682-VII, яким установлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону. Особи за зазначеними критеріями звільняються без проведення перевірки.

36. Таким чином, у разі застосування до особи заборони, зазначеної в частині третій статті 1 Закону № 1682-VII, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, така особа повинна була бути звільнена відповідно до підпункту 1 пункту 2 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1682-VII протягом десяти днів з дня набрання чинності Законом. Вказані норми щодо строків та критеріїв звільнення, носять імперативний характер.

37. Відповідна правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 820/6242/15.

38. У справі, що розглядається, установлено, що до позивача була застосована так звана «автоматична люстрація», проте позивач не була звільнена в установлені законом строки, наказ про її звільнення був виданий тільки 29 травня 2015 року, тобто через 8 місяців після набрання чинності Законом № 1682-VII, що суперечить його приписам.

39. Доводи касаційних скарг про те, що заява позивача про проведення перевірки була написана лише 10 березня 2015 року є безпідставними, оскільки фактичною підставою звільнення позивача є не висновок перевірки, а принцип «автоматичної люстрації», застосований до неї із пропуском установленого строку на підставі доповідної записки.

40. Касаційні скарги не містять аргументів в частині розрахунку сум відшкодування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, отже, судові рішення в цій частині Верховним Судом не переглядаються.

41. Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередньої інстанції, що за встановлених обставин справи, відповідачами при прийнятті спірного наказу не було застосовано імперативні норми Закону № 1682-VII, а також не дотримано порядку та строків проведення перевірки, що повинна проведись на підставі цього Закону.

42. Таким чином, Верховний Суд констатує, що постанова суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права, що є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

VІІ. Судові витрати

43. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Державної фіскальної служби України та Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року в справі № 805/2197/15-а залишити без змін.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н. В. Шевцова

Судді: О. В. Кашпур

С. А. Уханенко