Справа № 280/542/19
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/542/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. у справі №280/542/19
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019р. засобами електронного суду до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 3-11/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2019р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/542/19 та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження /а.с. 2 /.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові з урахуванням уточненого адміністративного позову / а.с. 35-39/ на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом відповідача №216 від 10.08.2018р. його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я та з 10.08.2018р. його виключено із списків особового складу , після звільнення він дізнався що під час проходження служби відповідачем нарахування та виплата йому грошового забезпечення здійснювалась не у повному обсязі, а саме у період з 01.01.2014р. по 10.08.2018р., у жовтні 2018р. він звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за цей період з урахуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, але відповідач листом за вих. №5466 від 11.12.2018р. повідомив його про те, що індексація грошового забезпечення з січня 2016р. не нараховувалась та не виплачувалась через відсутність в Міністерстві оборони України фінансових ресурсів на такі виплати. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2014р. по 10.08.2018р. протиправною, та такою що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а також такою, що суперечить положенням чинного законодавства, оскільки індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантів щодо оплати праці, тому просив суд визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 10.08.2018р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. у справі №280/542/19 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.05.2016р. по 10.08.2018р., зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.05.2016р. по 10.08.2018р., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 85-88/. (суддя Кисіль Р.В.)
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 15.04.2019р., подав апеляційну скаргу /а.с. 101-105/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції рішення прийнято всупереч діючого законодавства України, а також зазначив, що позивачем взагалі пропущений строк на звернення до суду з адміністративним позовом, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.04.2019р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі..

Матеріали адміністративної справи №280/542/19, з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, надійшли до суду апеляційної інстанції 25.07.2019р. /а.с. 100/

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019р. у справі №280/542/19 апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. у цій справі була залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 112/.

У встановлений вищезазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції строк відповідачем недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 115-117/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019р. у справі №280/542/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. у цій справі /а.с. 118/, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 08.10.2019р. / а.с. 119/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб повідомлено учасників справи / а.с. 120-122/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї адміністративної справи, судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційний судом, що наказом Військової частини НОМЕР_1 №144 від 28.05.2016 р. ОСОБА_1 , позивача у цій адміністративній справі, зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 28.05.2016 та визначено таким, що прийняв і приступив до виконання військових обов`язків за посадою старший оператор радіотелефоніста метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки з посадовим окладом 605,00 грн. на місяць / а.с. 81/, а наказом відповідача №216 від 10.08.2018р. позивача звільнено у запас за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), виключено з 10.08.2018р. позивача із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено до Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області /а.с.15-16/

Після звільнення позивач, який дізнався, що у період з 01.01.2014р по 10.08.2018 р. нарахування та виплата йому грошового забезпечення проводилось відповідачем не у повному обсязі, оскільки за цей період йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація, він 16.10.2018р. звернувся до відповідача з заявою, в якій просив: -здійснити нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 року по серпень 2018 року, обраховану на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення; - надати довідку про розмір отриманого грошового забезпечення за весь період служби до 10.08.2018р., вказавши при цьому суму виплаченої індексації грошового забезпечення /а.с.17-18/, відповідач листом за вих. №4820 від 07.11.2018р. повідомив позивача про те, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України грошове забезпечення в тому числі здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, вищезазначений Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а також відповідач зауважив, що відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення / а.с.20/.

У подальшому 26.11.2016р., позивач звернувся до відповідача з заявою у якій просив останнього: - провести розрахунок індексації грошового забезпечення, яка повинна була виплачуватися, але не виплачена з різних підстав за період з 01.01.2014р. по 10.08.2018р.; - надати розрахунок заборгованості суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014р. по 10.08.2018р., яка повинна була виплачуватись, але не виплачена з різних підстав (зазначивши загальну суму та помісячну) /а.с. 19/, але відповідач листом за вих. №5466 від 11.12.2018р. повідомив позивача, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було, а щодо індексації грошового забезпечення з березня 2018 року відповідач зауважив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів (тарифних ставок). Право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настає в грудні 2018 року. Отже, у зв`язку з тим, що нарахування індексації грошового забезпечення за період перебування позивача в списках військової частини з 28.05.2016р. по 10.08.2018р. не проводилось, відповідач стверджує про відсутність підстав для видачі позивачу довідки з сумами нарахованої індексації грошового забезпечення /а.с.21-22/.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі щодо допущення відповідачем бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 10.08.2018р., врегульовані норами Конституції України та положеннями Законів України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, та «Про індексацію грошових доходів населення», який встановлює правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Так відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі, це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Так положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 9 цього ж Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому також необхідно зазначити, що правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регламентовані Законом України «Про індексацію грошових доходів», відповідно до ч. 1 статті 2 якого (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), які підлягають індексації у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів» визначено підстави для проведення індексації та встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 вищезазначеного закону передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

А положеннями ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів» передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р. (далі Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

Сукупний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі з приводу наявності підстав для здійснення індексації грошового забезпечення позивача та наявності у відповідача обов`язку щодо вчинення дій спрямованих на нарахування та виплату такої індексації дає можливість зробити висновок про те, що оскільки нормами чинного законодавства на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, що свідчить про те, що відповідач у справі мав обов`язок проводити індексацію оплати праці (грошового забезпечення) позивача у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, однак не реалізовував його, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі у даному випадку була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації оплати праці (грошового забезпечення).

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у справі під час розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було надано належних та достатніх доказів відсутності підстав для здійснення ним нарахування та виплати позивачу індексації оплати праці (грошового забезпечення), а посилання відповідача на відсутність протягом 2016 - 2018 років фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення, як підставу для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому колегія суддів вважає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

Отже приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та враховуючи наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено обгрунтований висновок щодо допущення відповідачем бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації оплати праці (грошового забезпечення), і така бездіяльність відповідача є протиправною та такою що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, та з метою поновлення права позивача суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.05.2016р. по 10.08.2018р., та правильно визначив період здійснення нарахування та виплати, оскільки саме з 28.05.2016р. позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а 10.08.2018р. позивача звільнено у запас та виключено із списків особового складу частини.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, і судом першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення про часткове задоволення позовних вимог та вірно визначено спосіб захисту порушеного права позивача та період за який необхідно здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу, а враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, не встановлено, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції від 15.04.2019р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. у справі №280/542/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано 08.10.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко