Справа № 160/7583/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року Справа № 160/7583/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Чорній М.В.
представника позивача Чернети ОСОБА_1
представника відповідача Тищенка О.О.
представника третьої особи Бохан О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтасіті» до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, -
У серпні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Тищенка О.О. про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника від 23 липня 2019 року ВП №59616635.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Нафтасіті» 30.07.2019 року поштою було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2019 року ВП №59616635. Вказану постанову прийнято головним державним виконавцем Самарського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Тищенко О.О. За цією постановою відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови № ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276, яку видано 28.03.2019 року Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській/ області та яка є предметом оскарження за позовом ТОВ «Нафтасіті» у справі № 160/3471/19. В межах цього виконавчого провадження №59616635, головним державним виконавцем були винесені пов`язані постанови від 23.07.2019 р. про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника. Позивач вважає, що вищезазначені постанови є протиправними, та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив на позовну заяву.
Представник позивача в судовому засіданні також зазначив, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 28.03.2019 р. №ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276 було направлена на примусове виконання з порушенням строків, встановлених ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2019 року ВП №59616635 була прийнята в порушення п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим, наступні постанови щодо стягнення виконавчого збору та арешту майна є протиправними та такими, що також підлягають скасуванню.
Представник відповідача - Тищенко О.О. в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що ним, як головним державним виконавцем, 23.07.2019 року дійсно була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за №59616635, копія якої заказною кореспонденцією направлена сторонам виконавчого провадження. Також була винесена постанова про стягнення виконавчого збору на користь держави у розмірі 10% від суми стягнення у розмірі 187 785 грн., а також з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу та не допущення можливості відчуження майна боржника 23.07.2019 року, винесена постанова про арешт майна боржника, копія якої разом з постановою про стягнення виконавчого збору направлена простою кореспонденцією на адресу боржника.
З метою повного та своєчасного виконання рішення суду ним були зроблені та направленні запити до реєструючих органів з метою перевірки майнового стану боржника, Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Державним виконавцем виконавчі дії з вищезазначеного виконавчого документа провадились в повному обсязі та у чіткій відповідності до норм діючого законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» статей 2, 3, 4, 12, 24, 25, 26, 27, 40, 56 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень. За таких обставин, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В судовому засіданні представник третьої особи заявлені позовні вимоги не підтримала, а тому також просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що 21 травня 2019 року Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулося із заявою до Самарського ВДВС щодо примусового виконання постанови про накладення штрафу № ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276 від 28.03.2019 року на боржника ТОВ «Нафтасіті» у розмірі 1 877 850 грн., про що надала відповідні письмові докази.
Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на примусове виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21.05.2019 року за вих.№ 4513-16/04 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови № ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276 від 28.03.2019 року про стягнення штрафу з ТОВ «Нафтасіті» на користь держави у розмірі 1877850 грн.
Судом також встановлено, що головним державним виконавцем Самарського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Тищенко О.О. 23.07.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за ВП №59616635. Одночасно, винесена постанова про стягнення виконавчого збору на користь держави у розмірі 10% від суми стягнення у розмірі 187 785 грн. Також, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про арешт майна боржника.
На адресу Самарського ВДВС 16.08.2019 року за вх. №7083 надійшла заява боржника разом з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року по справі № 160/3471/19 щодо зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276 від 28.03.2019 року до набрання законної сили рішенням у справі № 160/3471/19.
Державним виконавцем, керуючись п.2 ст.34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», 19.08.2019 року винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій. На теперішній час виконавче провадження за №59616635 зупинено.
Правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59616635 від 23.07.2019 р.; постанови про стягнення виконавчого збору від 23.07.2019 р.; постанови про арешт майна боржника від 23.07.2019 р. в межах цього виконавчого провадження, є предметом спору у даній адміністративній справі.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ надано визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Згідно із ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю. Ці штрафи накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Отже, постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на підставі ст.265 КЗпП України є виконавчим документом, примусове виконання яких здійснюється у визначеному Законом №1404-VІІІ порядку.
Стаття 4 Закону № 1404-VІІІ встановлює вимоги до виконавчого документа. А саме передбачає, що у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2 дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно ч.3 зазначеної статті виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Приписами ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ).
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно із ч.5 вказаної статті, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ установлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання установлені ст.12 Закону №1404-VІІІ.
Так, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Отже, постанова стягувача Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області за № ДН886/1406/АВ/МГ-ФС/276 від 28.03.2019 року, набула законної сили з 28.03.2019 року.
Таким чином, виконавчий документ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова про відкриття виконавчого провадження №59616635 від 23.07.2019 р. винесена правомірно.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно з ч.4 вказаної статті Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Тобто, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Згідно із ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
За частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Як було зазначено вище, відповідно до статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» 23.07.2019 року ВП №59616635 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.
Отже, спірна постанова від 23.07.2019 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 187 785 грн., винесена відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно ст.56 Закону 1404-VІІІ передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Так з метою забезпечення виконання виконавчого документа та відповідно до вимог ст.56 Закону №1404-VІІІ 23.07.2019 року ВП №59616635 винесено постанову про арешт майна боржника.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з викладених вище підстав.
Згідно із ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -

Судовий збір по даній справі не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма