Справа № 487/1962/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 487/1962/19

Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.

Час і місце ухвалення: 26.07.2019р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

13.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК №141254 від 04.03.2019 року, якою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн. Також, позивач просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 12.08.2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки її доводам, що чинні Правила дорожнього руху України не містять заборони заїжджати на зону стоянки для інвалідів з метою розвороту чи виконання будь-якого іншого маневру. При цьому, відповідачем не надано належних доказів, з яких являлося б за можливе встановити, що позивач здійснила зупинку чи стоянку на місці, яка передбачає стоянку для інвалідів.

У зв`язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 липня 2019 року та прийняття нового - про задоволення її позовних вимог.

Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Предметом спору є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК №141254 від 04.03.2019 року, якою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.

Як слідує зі змісту спірної постанови відповідача, 04.03.2019 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X3, номерний знак НОМЕР_1 , здійснила стоянку в дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід» та дорожньою розміткою 1.30, чим порушила п.8.2 Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що автомобіль під її кернуванням не здійснив стоянку на місці, спеціально відведеному для людей з інвалідністю, а нею здійснювався розворот, під час якого транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції. Також, позивач посилалася на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення незаконно проведено відповідачем на місці скоєння адміністративного правопорушення, що позбавило її права звернутися за правовою допомогою, подання документів, які її характеризують, та скористатися іншими правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що правопорушення, за вчинення якого позивача притягнено до адміністративної відповідальності, дійсно мало місце, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на незаконний розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, зазначивши, що чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУпАП.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР України (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР України, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Пунктом 15.1 ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пп. «е» п. 8.4 ПДР України таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Так, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» відповідно до ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Водночас, табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» до дорожнього знаку 5.38, відповідно до ПДР України, означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.

Згідно ч.5 ст.122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує факт стоянки транспортного засобу, яким вона керувала, в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю». Позивач стверджує, що вона здійснювала маневр розвороту.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки в матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції №, зі змісту якого являється за можливе встановити, що автомобіль припаркований в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» та дорожньою розміткою 1.30.

При цьому, при розмові з інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Ященко Н.С. не заперечувала допущення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.122 КУпАП, в тому числі не стверджувала, що вона здійснювала розворот, під час якого її було зупинено інспектором патрульної поліції.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення штрафу.

Суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук