Справа № 200/8577/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. Справа№200/8577/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Волгіна Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому (з урахуванням уточнень) просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування при нарахуванні їй пенсії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ВП "Шахта "Жовтневий рудник" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія";

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ВП "Шахта "Жовтневий рудник" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", з дати звернення за призначенням пенсії.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона перебуває на обліку у Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. При поданні документів для призначення пенсії позивачем було надано довідку, видану ВП «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату, яка не була врахована відповідачем при визначенні розміру пенсії, що була призначена ОСОБА_1 , оскільки відповідач не мав можливості здійснити перевірку достовірність викладеної у довідці інформації про заробітну плату позивача.

Через не врахування вищезазначеної довідки розмір пенсії позивача був визначений у меншому розмірі.

Позивач у позові вказує, що про існування вказаних обставин (неврахування вказаної довідки при визначенні їй розміру пенсії) позивачу стало відомо лише нещодавно.

Позивач вважає, що Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», яке видало вказану довідку, на час отримання ОСОБА_1 трудового стажу на ньому знаходилось під контролем української влади, отже діяло відповідно до існуючого на той час законодавства України. Всі первинні документи, на підставі яких була видана довідка про розмір заробітної плати були створені до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву тільки через те, що підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Зазначає, що відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Не проведення перевірки підприємства, яким видано довідку, не є підставою для неврахування такої довідки при обчисленні розміру пенсії за віком на пільгових умовах про призначенні пенсії.

Також позивач звертає увагу суду на той факт, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України (а.с. 22-23).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

29 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії. Рішенням від 15 вересня 2018 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому середню заробітну плату позивача було обчислено за даними персоніфікованого обліку за період з 1 липня 2000 року по 31 березня 2014 року. До пакету документів для призначення пенсії ОСОБА_1 також було надано довідку про заробітну плату (без дати видачі та вихідного номеру) за період її роботи в відокремленому підрозділі «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» за період з червня 1993 року по травень 1998 року. Достовірність інформації, зазначеної в оскаржуваної довідці, викликає сумніви та потребує зустрічної перевірки з тих підстав, що довідка не містить мокрого відбитку печатки та штампу (розмиті скановані кольорові копії); довідка видана без зазначення дати її видачі та вихідного реєстраційного номеру підприємства; довідка видана відокремленим підрозділом, а не юридичною особою; довідка видана підприємством з тимчасово окупованої території.

Відповідач звертає увагу суду на те, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Також зазначає, що ОСОБА_1 до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії не зверталась, тому у відповідача відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії у зв`язку із чим вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та неправомірними (а.с. 30-34, 49-51).

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 9 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 9 вересня 2019 року судом вирішено провести судове засідання з повідомленням (викликом) сторін 26 вересня 2019 року (а.с. 71-72).

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 82).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце постійної реєстрації: АДРЕСА_1 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком; перебуває на обліку в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 7-9, 24,37, 53).

Відповідач, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, є органом державної влади; створено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» шляхом реорганізації (злиття) Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області та Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області, зареєстроване 31 травня 2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 травня 2018 року за ідентифікаційним кодом юридичної особи 42170475 (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що 29 серпня 2018 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Авдіївці Донецької області із заявою про призначення пенсії та доданими до неї документами, в тому числі трудовою книжкою та довідкою, виданою відокремленим підрозділом «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про заробітну плату позивача за період її роботи з червня 1993 року по травень 1998 року (а.с. 25, 35-38).

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 17 серпня 1977 року, позивач з 13 вересня 1985 року по 18 березня 2016 року працювала в Шахтоуправлінні «Жовтневе» Виробничого об`єднання «Донецьквугілля» (з 1 січня 2000 року реорганізовано в ДВАТ «Шахта «Жовтневий рудник»; у 2003 році реорганізовано у Відособлений підрозділ «Шахта «Жовтневий рудник» ДП «Донецьквугілля», у 2004 році реорганізовано в Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління ім. М.І.Калініна ДП «Донецьквугілля»; з лютого 2005 року реорганізовано у Відокремлений підрозділ «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна коксова компанія»; з червня 2005 року виведено зі складу Державного підприємства «Донецька вугільна коксова компанія» та передано Державному підприємству «Державна вугільна енергетична компанія») (а.с. 10-13).

Як вбачається з доданої позивачем до заяви довідки про заробітну плату (за період з червня 1993 року по травень 1998 року) остання видана без зазначення дата її видачі та вихідного номеру, при цьому містить кутовий штамп Відокремленого підрозділу «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», підписана керівником «Шахта «Жовтневий рудник» ОСОБА_2 та головним бухгалтером ОСОБА_3., на підписах зазначених осіб мається відбиток печатки Відокремленого підрозділу «Шахта «Жовтневий рудник» (а.с. 38).

Рішенням Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївці Донецької області від 15 вересня 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком; як вбачається з цього рішення, розмір призначеної пенсії склав 2 403,64 грн (а.с. 37).

За поясненням відповідача при встановленні позивачу розміру пенсії враховувались дані персоніфікованого обліку з 1 липня 2000 року по 31 березня 2014 року; не була врахована надана нею довідка про заробітну плату за період її роботи з червня 1993 року по травень 1998 року на «Шахті «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», так як вказана довідка не містить вихідного номеру, дати її видачі, наявні на ній штамп та печатки є сканованими копіями, довідка видана не головним підприємством, а відокремленим підрозділом, яке не має статусу юридичної особи, а також адреса підприємства, зазначена на штампі, є м. Донецьк, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Відповідач наполягає, що ці обставини зумовили появу обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї довідки та необхідність її перевірки; разом із цим провести перевірку наведених у довідці відомостей управління не мало (та має) можливості, так як первинні документи, на підставі яких було видано довідку позивачеві, знаходяться у м. Донецьку. Так, у відзиві зазначається, що листом від 15 грудня 2015 року (вих. № 201) Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» (яке перереєструвалося на підконтрольну українській владі територію України за адресою: 85670, Донецька область, м. Вугледар) повідомило Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледар Донецької області про те, що майно, документи, архівні документи Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» залишились у місті Донецьк - на території, не підконтрольній українській владі (а.с. 49-51, 83-84).

Також позивач зазначає, що листом від 4 вересня 2018 року (вих. № 106/06-137) ОСОБА_1 було повідомлено про не врахування при визначенні розміру пенсії наданої нею довідки про заробітну плату у зв`язку із неможливістю її перевірки, на підтвердження чого суду надано копію відповідного листа (а.с. 84).

Доказів направлення зазначеного листа на адресу позивача та доказів отримання його ОСОБА_1 суду не надані.

Як зазначає позивач у позові про неврахування при визначенні розміру її пенсії зазначеної вище довідки вона дізналась напередодні звернення до суду із даним позовом.

Будучи незгодною із неврахуванням при призначенні їй пенсії довідки про заробітну плату позивача за період її роботи з червня 1993 року по травень 1998 року на «Шахті «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» позивач звернулась до суду із даним позовом.

При вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм частин 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що зазначена норма є загальною, яка врегульовує строки звернення до адміністративного суду за захистом порушених або оспорюваних прав.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та порядок та строки призначення та перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV від 9 липня 2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно ст. 1 цього Закону пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

За своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати ч. 1 ст. 122 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначено у ст. 46 цього закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

На підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України в системному зв`язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з нарахуванням та виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Зазначений висновок суду підтверджується правової позицію Конституційного Суду України, що міститься в його рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа 1-13/2013) і № 9-рп/2013 (справа № 1-18/2013), та правовою позицією Верховного Суду, яка визначена у постанові цього суду від 24 квітня 2018 року (справа № 646/6250/17).

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

За приписами ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно ч. 1 ст. 44 зазначеного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзаців 1 та 3 п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою; заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п. 4.2 цього ж Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Право вимагати від юридичних осіб певних документів та право перевіряти обґрунтованість виданих документів передбачено і ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно абз. 2 п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, надає […] допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку (в тому числі непрацюючим особам, які звернулись за призначенням пенсії), щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області (попередником відповідача) наведених судом вище приписів Порядку № 22-1, зокрема, докази на підтвердження повідомлення посадовими особами Управління позивачу при прийомі від неї документів на призначення пенсії про невідповідність наданої ОСОБА_1 оскаржуваної довідки - в розписці із зазначенням переліку відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви відсутня вказівка на невідповідність оскаржуваної позивачем довідки, а також відсутні докази на підтвердження направлення на адресу позивача листа Управління від 4 вересня 2019 року за вих. № 106/06-137 та докази на підтвердження отримання позивачем цього листа; також в матеріалах справи відсутні докази виконання Управлінням на виконання п. 3.3 Порядку № 22-1 запиту до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії позивачу.

Частиною 1 ст. 40 Закону № 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно п. 2.10 вказаного Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до пункту 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідач у відзиві на позов зазначає про те, що додана позивачем до заяви довідка про заробітну плату була надана не в оригіналі, а у вигляді копії («кольорової сканкопії»).

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суду не надано доказів на підтвердження надання позивачем копії довідки замість оригіналу.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 36) розписка-повідомлення про отримання від ОСОБА_1 документів для призначення пенсії не містить позначки про те, що довідка про заробітну плату подана в копії; у листі, копії якого (за твердженням відповідача) направлялась на адресу позивача також не містить посилання про те, що довідка була не прийнята до врахування при визначенні розміру пенсії у зв`язку із тим, що надана в копії. (а.с. 84).

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України У справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначений суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведені норми суд відхиляє зазначений довід відповідача.

Як вбачається із зазначеної довідки про заробітну плату, остання видана Відокремленим підрозділом «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на підставі особових рахунків, засвідчена підписом керівника підрозділу та головного бухгалтера, скріплена круглою печаткою та містить відомості, які необхідні на встановлення заробітної плати ОСОБА_1 у період з червня 1993 року по травень 1998 року (а.с. 14, 25, 38).

Щодо посилання відповідача на те, що Відокремлений підрозділ Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» - «Шахта «Жовтневий рудник» знаходиться в м. Донецьк (на непідконтрольній українській владі території), суд зазначає наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/) від 21 серпня 2019 року Відокремлений підрозділ Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в стані припинення не перебуває, місцезнаходження: 83071, Донецька область, м. Донецьк, Куйбишевський район, проспект Маршала Жукова, будинок 1 Е (а.с. 43-44).

Таким чином, даний структурний підрозділ знаходиться на непідконтрольній українській владі території України.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Верховним Судом сформулювано правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 2 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а), проаналізував положення ст. 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами, установами, закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій українською владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Щодо посилання відповідача на недотримання правильності складання та видачі довідки (видана не юридичною особою, а її структурним підрозділом, не містить вихідну дату та вихідний номер) суд зазначає, що правильність складання та видачі довідки про заробітну плату покладається на керівника підприємства, установи, організації, а не на особу, якій ця довідка видається. Порушення такого порядку може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, якому ця довідка видана, а отже, ці порушення не можуть впливати на її особисті права.

Крім цього суд зазначає, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/) від 10 вересня 2019 року Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», в стані припинення не перебуває, місцезнаходження: 85670, Донецька область, м. Вугледар (а.с. 60-61).

Зазначене визнається і відповідачем у справі у наданому суду відзиві на позов та додаткових поясненнях (а.с. 49-51, 83-84).

Як вже зазначалось судом, доказів на підтвердження виконання відповідачем вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1, відповідно до якого орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру; а також вимог п. 4.7 зазначеного Порядку, згідно з яким право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію - суду не надано.

Посилання відповідача на неможливість перевірки оскаржуваної довідки первинними документами суд не приймає враховуючи таке.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII), на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набула у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримала право на призначення пенсії, в тому числі документи щодо заробітної плати позивача, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Тобто, відомості, які зафіксовані у довідці, випливають зі змісту документів, які були складені до тимчасової окупації території України.

При цьому, суд зазначає, що доказів щодо їх недостовірності відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, не надано.

Суд наголошує, що згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття «майно» дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відмова в призначенні позивачу пенсії у зв`язку із неможливістю державним органом реалізувати своє право на перевірку відомостей, є непропорційним втручанням держави в право власності громадянина.

Суд також не приймає обґрунтування відповідача про не здійснення перевірки посилаючись на лист адміністрації ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» від 15 червня 2016 року, оскільки даний лист датований трирічною давністю і на час розгляду даного позову втратив свою актуальність.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належної оцінки поданої позивачем довідки про заробітну плату у Відокремленому підрозділі «Шахта» «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», а тому суд вважає позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо не врахування позивачу довідки про заробітну плату для обчислення пенсії - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи висновок суду щодо неправомірності дій відповідача щодо неврахування довідки про заробітну плату, надану позивачем до заяви про призначення їй пенсії, при встановленні розміру пенсії ОСОБА_1 , позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням зазначеної довідки про заробітну плату, виданої ВП "Шахта "Жовтневий рудник" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", з дати звернення за призначенням пенсії, - також підлягають задоволенню.

Суд не приймає обґрунтування відповідача щодо не звернення ОСОБА_1 до управління із заявою про перерахунок пенсії, так як позивач оскаржує не нездійснення відповідачем перерахунку пенсії, а правомірність призначення їй пенсії (в частині її розміру).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - квитанції № 0.0 1 від 3 липня 2019 року, при подачі цього позову позивачем було сплачено 468,40 грн судового збору (а.с. 4).

Керуючись статтями 2, 6, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Авдіївці Донецької області, правонаступником якого є Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (), щодо не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) довідки про заробітну плату за період для обчислення розміру пенсії, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та провести виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з врахуванням довідки про заробітну плату останньої за період з червня 1993 року по травень 1998 року, виданої для обчислення пенсії Відокремленим підрозділом «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» - з дати звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна