Справа № 280/4602/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 жовтня 2019 року 12 год. 40 хв.Справа № 280/4602/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника від 22.07.2019 ВП № 59553310 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Державний ощадний банк України», МФО 300465 (рахунок № НОМЕР_1 ) та накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 (рахунок № НОМЕР_2 ).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуваною постановою заблоковано саме пенсійний рахунок позивача (рахунок № НОМЕР_1 ) та рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», на який позивач отримує заробітну платню, тобто є зарплатним рахунком. Вказує, що чинним законодавством визначено, що як із заробітної платні може бути стягнуто не більше 20%, так і з пенсії може бути стягнуто не більше 20 %. Проте оскаржуваною постановою накладено арешт повністю на весь пенсійний рахунок та весь зарплатний рахунок, що унеможливлює отримання позивачем залишкових коштів, після стягнення 20 % заробітної платні та 20 % пенсії в порядку виконання виконавчого напису, що просто позбавляє позивача засобів для існування. З огляду на викладене, вважає неправомірною постанову від 22.07.2019 ВП № 59553310 та просить суд задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву від 01.10.2019 посилається на те, що приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. Зазначає, що у зв`язку з прийняттям ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» постанови про арешт коштів боржника ВП 59553310 від 22.07.2019, рахунки, на які накладено арешт не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, вказує, що боржник не подав до суду належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунку, зокрема, не було надано ні довідки з банку, яка б підтверджувала, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертанні стягнення, ні договору з банком, за умовами якого банк відкрив боржнику поточний рахунок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 із спеціальним режимом використання. Тому, твердження про те, що приватним виконавцем накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках який являється цільовим є необґрунтованим та безпідставним. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4602/19. Призначено судове засідання на 01.10.2019.

У судовому засіданні 01.10.2019 оголошено перерву до 03.10.2019.

У судове засідання 03.10.2019 представники сторін не прибули.

03.10.2019 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі частини 9 статті 205 КАС України суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалась.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

15.07.2019 до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. надійшла заява АТ «БАНК ФОРВАРД» про примусове виконання виконавчого напису № 804 від 07.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 23910,45 грн.

15.07.2019 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження № ВП 59553310 на виконання виконавчого напису № 804, виданого 07.06.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С.

22.07.2019 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59553310 при примусовому виконанні виконавчого напису № 804, виданого 07.06.2019.

Вважаючи вищевказану постанову приватного виконавця про арешт коштів неправомірною, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків.

05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі- Закон України №1404-VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону України №1404-VIII).

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У заяві від 15.07.2019 вх. № 8369 (копія у справі) стягувач просив накласти арешт на все рухоме майно (грошові кошти) боржника.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 22.07.2019 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: ПАТ «ОТП БАНК», МФО 300528; ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465; ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; ПАТ «УКРСИББАНК», МФО 351005; ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346; АТКБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299; ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614; ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023; ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», МФО 322001; АТ «ПУМБ», МФО 334851 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 28301,49 грн.

Статтею 48 Закону №1404-VIII врегульовано питання щодо порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 48 Закону №1404-VIII, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В даному випадку, при винесенні оскаржуваної постанови приватний виконавець зробив застереження «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом», оскільки приватному виконавцю не могло бути відомо про цільове призначення таких рахунків та наявність на цих рахунках коштів, на які за законом заборонено стягнення.

На час звернення із адміністративним позовом до суду позивач також не надав суду доказів того, що рахунки, відкриті у вказаних банківських установах, мають спеціальний режим використання, а також того, що кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відтак, підстави для визнання протиправною постанови приватного виконавця виконавчого округу Вольф Т.Л. від 22.07.2019 про арешт коштів боржника, у суду відсутні.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 68 Закону №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону №1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 70 Закону №1404-VIII передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

З наданих відповідачем на виконання вимог ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 про витребування доказів, матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що постановою від 31.07.2019 ВП № 59553310 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 , який боржник отримує у ТОВ «АЛЬФАПРОФ».

Позивачем до матеріалів адміністративного позову долучено роздруківку по рахунку № НОМЕР_2 ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 на який здійснюється зарахування заробітної плати позивача.

Також, наявним у справі листом від 22.08.2019 вих. № 107325-19/301 Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» повідомило позивача, що його пенсійний рахунок № НОМЕР_1 було заблоковано 13.08.2019 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 22.07.2019 «Про арешт коштів боржника».

Таким чином, накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , відкритих в АТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465 (рахунок № НОМЕР_1 ) та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 (рахунок № НОМЕР_2 ) відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 22.07.2019 «Про арешт коштів боржника» унеможливлює отримання боржником залишкових коштів, після стягнення 20 % в порядку виконання виконавчого напису.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Положеннями ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч.1 ст., ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Норми ст. 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 5 ст. 59 Закону №1404-VIII встановлено, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на те, що накладений арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , відкритих в АТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465 (рахунок № НОМЕР_1 ) та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 (рахунок № НОМЕР_2 ) унеможливлює отримання залишку коштів заробітної плати та пенсії боржника, а також у разі списання з них коштів приведе до порушення положень ст. 70 Закону №1404-VIII, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині відновлення порушених оскаржуваною постановою прав позивача та скасування її в частині.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення адміністративного позову, та необхідність скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника від 22.07.2019 ВП № 59553310 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку АТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465 (рахунок № НОМЕР_1 ) та накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 (рахунок № НОМЕР_2 ).

В іншій частині адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позову, на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн. за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 15) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника від 22.07.2019 ВП № 59553310 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку АТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465 (рахунок № НОМЕР_1 ) та накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346 (рахунок № НОМЕР_2 ).

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 03.10.2019.

Суддя Л.Я. Максименко