Справа № 824/611/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 824/611/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року (рішення ухвалене суддею Лелюком О.П. в м.Чернівці, повний текст судового рішення складено 04 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, у якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 20 з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №36 від 22 березня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом третьої групи, інвалідність встановлена внаслідок травми, отриманої при виконанні ним обов`язків військової служби. У зв`язку із цим вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зазначає, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано дії Міністерства оборони України протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженому Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975.

В лютому 2019 року на виконання рішення суду позивач повторно звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Однак, пунктом 20 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №36 від 22 березня 2019 року відмовлено у виплаті такої, оскільки інвалідність позивачу встановлено понад 3-х місячний термін з дня звільнення.

Вказане посилання, як підставу для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач вважає протиправним. При цьому вказував, що на законодавчому рівні було розмежовано встановлення інвалідності внаслідок поранення отриманого під час несення військової служби та встановлення інвалідності внаслідок захворювання, але через три місяці після звільнення зі служби. Строк встановлення інвалідності внаслідок поранення під час несення військової служби на законодавчому рівні не встановлений.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції позивач не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення, що мало місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа №824/518/18-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано дії Міністерства оборони України протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженому Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що з 14 квітня 1987 року по 20 травня 1989 рік ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах, в тому числі в період з 04 серпня 1987 року по 21 липня 1988 рік брав участь в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан.

Відповідно до Довідки Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів м. Санкт-Петербург) від 04 червня 2013 року №6/3/9 784, рядовий ОСОБА_1 , з приводу вибухового поранення, вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого плеча, множинних осколкових точкових сліпих непроникаючих поранень волосистої частини голови знаходився на лікуванні в МР в/ч пп 89933 з 24 квітня по 12 травня1988 року.

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №84 від 23 лютого 2017 року поранення ОСОБА_1 поранення: "Вибухове поранення, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча; множинні осколкові точкові сліпі непроникаючі поранення волосяної частини голови", - поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до акту комісійного судово-медичного обстеження №049 Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що на основі даних комісійного судового-медичного обстеження громадянина ОСОБА_1 1968 року народження відомих обставин випадку та у відповідності з наявними питанням, комісія прийшла до висновку, що на тілі ОСОБА_1 виявленні рубці: на передній поверхні лівого плечового суглобу; на волосистій частині голови, в проекції лівого тім`яного бугра; на волосистій частині голови, в тім`яній ділянці по середині; на зовнішньому краї лівого вуха, в середній частині. Відмічені у п. 1 дійсного Заключення рубці є наслідками загоєння наявних у минулому ран, які могли виникнути в термін та за обставин, відмічених вище, тобто бути результатом травмування скалками вибухового пристрою, під час перебування підекспертного на території республіки Афганістан в 1988 році з участю в бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку.

З 21 квітня 2017 року по 15 червня 2017 року позивачу проведено первинний огляд медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до довідки 12 ААА №799978 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2018 року. Дата чергового перегляду 15 червня 2018 року.

31 січня 2018 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додано відповідні документи.

Листом №140/соц від 31 січня 2018 року Чернівецький обласний військовий комісаріат подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 , Директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Листом №248/3/6/688 від 14 березня 2018 року Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив Чернівецький обласний військовий комісаріат, що особам звільненим зі строкової військової служби одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, оскільки ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби у 1989 році, а інвалідність первинно встановлено в 2017 році, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби. У зв`язку з цим, документи повертаються без реалізації.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і, як уже зазначалось вище, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, було зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

На виконання названих судових рішень Міністерством оборони України були розглянуті подані документи.

Так, згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 березня 2019 року №36 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність заявнику встановлена понад 3-місячний термін після звільнення з строкової служби.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини п`ятої статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання пов`язані з реалізацією права на соціальний захист неодноразово розглядав і Конституційний Суд України та сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме-у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV, чинній з 10.05.2006 по 01.01.2007, вперше законодавчо передбачено державне страхування і виплати в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та призваних на збори військовозобов`язаних.

Зокрема, встановлено, що у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності (частина третя статті 41 Закону № 2232-XII).

Військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності за умов, передбачених частиною третьою цієї статті, виплачується одноразова грошова допомога в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" (частина четверта статті 41 Закону №2232-XII).

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України від 03.11.2006 № 328-V, чинній з 01.01.2007 по 01.01.2014, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 16 цієї редакції Закону передбачалось, що в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Законом України від 04.07.2012 №5040-VI статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції, яка була чинною з 01.01.2014 по 01.01.2017.

Цією редакцією статті 16 Закону вже були передбачені наступні умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям:

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

- у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

- у разі отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Таким чином, законодавець у різні періоди по-різному визначав підстави та умови виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, в тому числі залежно від виду військової служби (строкова, кадрова, за контрактом, навчання тощо), обставин отримання військовослужбовцями поранення чи захворювання (під час виконання обов`язків військової служби або під час проходження ними військової служби), зі встановленням інвалідності або без встановлення такої.

Отже, для вирішення питання щодо виплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги необхідно встановити, які норми законодавства підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що інвалідність, яка наступила внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, встановлена ОСОБА_1 15.06.2017 році, а отже в даному випадку застосовується Закон України від 04.07.2012 №5040-VI "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній з 02.01.2017) та Порядок №975.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 03 вересня 2019 року у справі №2540/3070/18 важливою умовою для правильного тлумачення норм статті 16 Закону №2011-XII є розуміння видів військової служби, визначених Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з положеннями частини шостої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме пункт 6 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: - особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; - визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; - відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком №975, згідно з абзацом першим підпункту 3 пункту 6 якого (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335, яка застосовується з 01.01.2017, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №334) військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більш ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-XII у останнього відсутнє.

Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, в тому числі в постановах від 17 липня 2019 року у справі №806/5360/15, від 10 липня 2019 року у справі №820/2750/18, від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та № 820/1835/18, від 20 травня 2019 року у справі № 2040/5686/18, від 13 червня 2019 року у справі № 816/2213/18 та у справі № 823/2620/18, від 10 липня 2019 року у справі № 820/2750/18, від 17 липня 2019 року у справі № 806/5360/15, від 17 квітня 2019 року у справі № 803/1093/16 та від 03 вересня 2019 року у справі №2540/3070/18.

Отже, зважаючи на те, що ІІІ група інвалідності встановлена позивачу в період, коли законодавством не передбачалась можливість отримання одноразової допомоги військовослужбовцем строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною відмови Міністерства оборони України у виплаті одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 жовтня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.