Справа № 520/9082/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. № 520/9082/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області щодо зупинення і виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2018. Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України у Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за періоди: з 01.02.2018 по 31.03.2018 та за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 в сумі 41190,00 гри.; за період з 01.06.2018 по 31.01.2019 в сумі 115290,00 грн. та невиплати пенсії у повному розмірі за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 14905,30 грн. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 за періоди: з 01.02.2018 по 31.03.2018 та за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 в сумі 41190,00 грн.; за період з 01.06.2018 по 31.01.2019 в сумі 115 290,00 грн., а також провести доплату пенсії за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 14 905,30 грн.

Відповідно до положень ст.ст.171, 263, 257 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам за адресами, вказаними в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного Фонду України у Харківській області

Згідно довідки від 14.02.2019 №6309- ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Листом від 25.03.2019 №2454-02/50 Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повідомило позивача, що пенсію виплачено по 30.04.2018, борг за період з 01.02.2018 по 31.03.2018 в сумі 27460,00 грн. не виплачено. Пенсія за лютий, березень, травень 2018 року - відкладена доплата нарахована Ізюмським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Харківської області в сумі 41190 грн. обліковується та буде виплачена на умовах окремого порядку визначеного КМУ. Пенсія за період з 01.06.2018 по 31.01.2019 відкладена доплата нарахована Зміївським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області в сумі 115290,60 грн. обліковується та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного КМУ. Пенсія за лютий 2019 року поточна доплата нарахована Зміївським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області в сумі 14905,30 грн. обліковується та буде виплачена на умовах окремого порядку визначеного КМУ.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Тому, припиняючи виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив його право на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 31 травня 2018 року (справа № 243/5475/17), 21 червня 2018 року (справа № 243/8037/17).

З огляду на наведене, відповідачем було порушено вимоги статті 19 Конституції України та частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо зупинення і виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2018.

Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за періоди: з 01.02.2018 по 31.03.2018 та за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 в сумі 41190,00 грн.; за період з 01.06.2018 по 31.01.2019 в сумі 115290,00 грн. та невиплати пенсії у повному розмірі за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 14905,30 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 за періоди: з 01.02.2018 по 31.03.2018 та за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 в сумі 41190,00 грн.; за період з 01.06.2018 по 31.01.2019 в сумі 115290,00 грн., а також провести доплату пенсії за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 14905,30 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) на користь держави за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко