Справа № 807/945/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8270/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі за позовом Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Дяченко Ігоря Борисовича, Державної екологічної інспекції у Закарпатській області про скасування припису,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення - 15:02:54,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 01 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2016 року ДП «Перечинське лісове господарство» звернулося в суд з адміністративним позовом до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Дяченко Ігоря Борисовича, Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, в якому просило скасувати припис від 19 квітня 2016 року, виданий за наслідками перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання і відтворення лісів, проведеної з 11 квітня 2016 року по 15 квітня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11 квітня 2016 року по 15 квітня 2016 року працівниками Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, а саме старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Баранчик С.А. та державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Дяченко І.Ю. було проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання і відтворення лісів ДП "Перечинське ЛГ", за результатами якої складено акт від 15 квітня 2016 року. Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, а саме з пунктами 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 13, директор ДП "Перечинське ЛГ" Кополовеця Я.М. подав зауваження зроблені ним на сторінці 13 акту перевірки. 25 квітня 2016 року на адресу позивача надійшов припис відповідача від 19 квітня 2016 року (без номера), яким позивача, за результатами проведеного позапланового заходу, зобов`язано вжити ряд заходів спрямованих на усунення нібито виявлених перевіркою порушень. Вважає, що припис відповідача від 19 квітня 2016 року є не обґрунтованим та упередженим по відношенню до ДП "Перечинське ЛГ".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункти 1 та 2 припису Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 19 квітня 2016 року. У задоволенні позову в частині решти позовних вимог відмолено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пункти 1 та 2 оскаржуваного припису є протиправними, оскільки 29 серпня 2016 року Господарським судом Закарпатської області було ухвалено рішення, припинено провадження в частині стягнення з відповідача суми 42716,04 грн(ДП «Перечинське лісове господарство» до ухвалення рішення сплачено вказану суму), а згідно статті 78 частини 4 КАС України, обставини, встановлені цим рішенням не доказуються у даній справі. Щодо решти пунктів оскаржуваного припису, то такі є правомірними, оскільки підтверджені належними допустимими доказами та не спростовані позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ДП «Перечинське лісове господарство» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким в цій частині адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що станом на 30 квітня 2016 року позивачем здійснено комплекс заходів по посадці лісу в кварталі 10 виділ 22 Турицького лісництва на площі 2.8 га., підтвердженням чого є відповідний наряд-акт на виконання робіт від 30 квітня 2016 року. На решті ділянки, площею 1.0 га. комплекс робіт по створенню лісових культур був запланований на осінь 2016 року, що і було виконано лісгоспом, підтвердженням чому є відповідний наряд-акт на виконання робіт від 30 листопада 2016 року. У зв`язку з тим, що найкращим часом для садіння лісових культур є рання весна або осінь у період скидання деревами листя, вказівка відповідача щодо необхідності створення лісових культур у кварталі 10 виділ 22 Турицького лісництва у термін до 19 травня 2016 року є безпідставною. У підприємства є в наявності акт обстеження насаджень на предмет доцільності призначення суцільних санітарних рубок від 6 квітня 2016 року, складений комісією у складі начальника відділу діагностики ДСЛП «Львівлісозахист» ОСОБА_11, інженера-лісопатолога відділу діагностики ДСЛП «Львівлісозахист» ОСОБА_1 , інженера захисту лісу ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_10, лісничого Турицького лісництва ОСОБА_2 , лісничого лісництва «Шипот» ОСОБА_7, лісничого Перечинського лісництва ОСОБА_9, за участю провідного спеціаліста відділу охорони і захисту лісу та внутрішнього аудиту Закарпатського обласного управління лісового і мисливського господарства ОСОБА_8 , а тому зобов`язанням щодо проведення у термін до 19 травня 2016 року комісійного обстеження теж є безпідставним. Згідно матеріалів безперервного лісовпорядкування ДП «Перечинський лісгосп» на вказаній ділянці були заплановані, а згідно лісорубного квитка серії 02 ЛКБ №553907 від 22 вересня 2016 року фактично проведені рубки формування і оздоровлення лісу, тому встановлене пунктом 7 оскаржуваного припису зобов`язання провести догляд за лісовими культурами у кварталі 19 виділ 14 Турицького лісництва у термін до 19 травня 2016 року є незаконним.

01 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла заява про виправлення описки в апеляційній скарзі, в якій ДП «Перечинське лісове господарство» просить скасувати пункти 3, 5, 6, 7 припису від 19 квітня 2016 року.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення в частині задоволення позовних вимог не оскаржене, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на підставі наказу № 182 від 07 квітня 2016 року "Про проведення позапланової перевірки ДП "Перечинське лісове господарство" та направлення на проведення перевірки від 07 квітня 2016 року №953/04 в період з 11 по 15 квітня 2016 року представниками відповідача проведено позапланову перевірку за додержанням вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів. За результатами проведеної позапланової перевірки позивача, посадовими особами Інспекції складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів (а.с.21-33).

В акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів директором ДП "Перечинське лісове господарство" ОСОБА_12 було здійснено запис про непогодження з пунктами 1,3,4,5,6,7,8 та 13(а.с.33).

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів державним інспектором з ОНПС Закарпатської області ОСОБА_6 19 квітня 2016 року винесено припис. Зі змісту припису встановлено, що позивачеві приписано: 1. Провести очищення місць рубки від порубкового залишку на площі 4.1 га у лісовому фонді Турицького лісництва; 2. Створити лісові культури на площі їх знищення 0.15 га у кв.22/1 Турицького лісництва на ділянці лісових культур посадки весни 2008 року; 3. Створити лісові культури на площі 3.8 га у кв.10/22 Турицького лісництва відповідно до передбаченого проектом; 4. Вивезти деревину з кв. 10/22 Турицького лісництва в обсязі 50.00 кбм; 5. Провести комісійні обстеження за участю лісопатологічної служби у кв. 10/27 Турицького лісництва на предмет встановлення об`єктивних даних та внесення їх до плану СОЗ на 2016 рік; 6. Провести комісійне обстеження в межах проведеного відводу за участю лісопатологічної служби у кв. 10/27 Турицького лісництва на предмет доцільності призначення суцільної санітарної рубки; 7. Провести догляд за лісовими культурами у кв. 19/14 Турицького лісництва(а.с.19-20).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування пунктів 1 та 2 оскаржуваного припису та правомірність решти пунктів вказаного припису.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність пунктів 3, 5, 6, 7 вказаного припису з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон № 1264-XII) державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Абзацом 6 пункту "а" та пунктом "е" частини 1 статті 202 Закону № 1264-XII передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, у тому числі, про охорону, захист, використання та відтворення лісів; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням.

Згідно із п. 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12 грудня 2011 року №136 (далі по тексту - Положення № 136) Державна екологічна інспекція у Закарпатській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Згідно із пункту 4.2 Положення № 136 здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог.

З матеріалів справи слідує, що Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП "Перечинське лісове господарство".

Частиною 7 статті 7 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі по тексту - Закон № 877-V) передбачено, що у разі необхідності вжиття заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно із ч. 8 ст. 7 Закону № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до абз. 3 ст. 11 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що позивач не погоджується з пунктами 3,5,6,7 припису Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 19 квітня 2016 року.

Стосовно пункту 3 оскаржуваного припису колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 303 затверджено Правила відтворення лісів (далі - Правила).

Пунктом 2 цих Правил визначено, що відтворення лісів здійснюється постійними лісокористувачами і власниками лісів на лісових ділянках, що були вкриті лісовою рослинністю (зруби, згарища, рідколісся, насадження, що загинули, тощо), шляхом відновлення, а на землях, що раніше не були зайняті лісом, насамперед непридатних для використання в сільському господарстві або виділених для створення захисних лісових насаджень лінійного типу - лісорозведення.

Згідно пункту 5 Правил обсяги робіт з відтворення лісів і способи їх проведення визначаються на підставі матеріалів лісовпорядкування або спеціального обстеження з урахуванням фактичних змін у лісовому фонді України та залежно від стану земель, що підлягають залісенню.

Правилами передбачено, що проектування об`єктів, на яких передбачається відтворення лісів, проводиться на основі актів огляду місць рубок, передачі земель під захисне лісорозведення, матеріалів обстеження ділянок лісокультурного фонду з урахуванням наукових рекомендацій та передового досвіду.

На кожну ділянку після детального обстеження за рік або більше до періоду залісення залежно від способу обробітку ґрунту постійними лісокористувачами і власниками лісів складається проект створення лісових культур (пункт 23 Правил).

Відповідно до пункту 3 оскаржуваного припису ДП "Перечинське ЛГ" зобов`язано створити лісові культури на площі їх знищення, відповідно до передбаченого (розробленого) проекту ДП "Перечинське ЛГ".

Зі змісту акту слідує, що інспекцією встановлено те, що садивний матеріал не стандартний, взятий з-під пологу лісу. Лісові культури не відповідають проекту ні за передбаченим складом, ні за кількістю висадженого посад матеріалу, лісові культури створені частково, не рівномірно по всій площі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав доведеним порушення встановлені відповідачем під час перевірки 11-15 квітня 2016 року.

З матеріалів справи слідує, що вважаючи такий пункт протиправним, позивач зазначав, що станом на 30 квітня 2016 року здійснено комплекс заходів по посадці лісу в кварталі 10 виділ 22 Турицького лісництва на площі 2.8 га.

На підтвердження таких доводів позивачем надано відповідний наряд-акт на виконання робіт від 30.04.2016 року (том 1, а.с.50).

Також матеріалами справи підтверджується, що на решті ділянки, площею 1.0 га комплекс робіт по створенню лісових культур був запланований Позивачем на осінь 2016 р., що і було в подальшому виконано лісгоспом, що підтверджується відповідним наряд-актом на виконання робіт від 30.11.2016 р. (том 1, а.с.94) та самим планом долученим в суді апеляційної інстанції.

Також, під час апеляційного розгляду, судом встановлено, що відповідач не зміг належним чином обгрунтувати необхідність створення лісових культур саме до 19.05.2016 року.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що пункт 3 оскаржуваного припису слід скасувати.

Стосовно пунктів 5, 6 оскаржуваного припису колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 27.07.1995 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) санітарно-оздоровчі заходи є частиною комплексу профілактичних заходів, які проводяться лісокористувачами з метою збереження стійкості насаджень, запобігання розвиткові патологічних процесів у лісі, зменшення шкоди, що завдається шкідниками, хворобами, стихійними природними явищами та техногенними впливами.

Види, обсяги, терміни, місце та особливості проведення санітарно-оздоровчих заходів визначаються спеціалістами лісовпорядкувальних та лісопатологічних партій, спеціалізованих лісозахисних підприємств і станцій, державних органів лісового господарства, а також постійними лісокористувачами на підставі оцінки санітарного стану лісових насаджень.

Плани проведення санітарно-оздоровчих заходів складаються щорічно постійними лісокористувачами за участю спеціалістів лісозахисту на основі матеріалів лісовпорядкування, санітарних та лісопатологічних обстежень, з урахуванням специфіки, ступеня і періоду пошкодження насаджень, біології деревних порід, шкідників та збудників інфекційних хвороб.

Пунктом 27 Санітарних правил в лісах України визначено, що насадження, що потребують суцільної санітарної рубки, попередньо обстежуються спеціальною комісією, призначеною за рішенням органу, що видає дозвіл на проведення цієї рубки.

До складу комісії входять: лісопатолог спеціалізованої служби лісозахисту або міжрайонний інженер-лісопатолог, головний лісничий або інженер охорони і захисту лісу, а також лісничий та представник постійного лісокористувача.

В той же час, цим же ж пунктом зазначено, що акт, складений без участі лісопатолога, а на територіях природно-заповідного фонду (за винятком заказників та господарських зон національних природних і регіональних ландшафтних парків) і без представника обласної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, а на території Автономної Республіки Крим - органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, недійсний.

Оскаржуваним пунктом 5 припису зобов`язано позивача провести комісійні обстеження за участю лісопатологічної служби у кв.10/27 Турицького лісництва на предмет встановлення об`єктивних даних та внести їх до плану СОЗ на 2016 рік.

Пунктом 6 припису зобов`язано провести комісійне обстеження в межах відводу за участю лісопатологічної служби у кв10/27 Турицького лісництва на предмет доцільності призначення суцільної санітарної рубки.

Колегія суддів вважає доводи позивача про протиправність вищевказаних пунктів обгрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що у позивача на час перевірки був наявний акт обстеження насаджень на предмет доцільності призначення суцільних санітарних рубок від 6 квітня 2016 року, складений комісією у складі начальника відділу діагностики ДСЛП «Львівлісозахист» ОСОБА_11, інженера-лісопатолога відділу діагностики ДСЛП «Львівлісозахист» ОСОБА_1 , інженера захисту лісу ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_10, лісничого Турицького лісництва ОСОБА_2 , лісничого лісництва «Шипот» ОСОБА_7, лісничого Перечинського лісництва ОСОБА_9, за участю провідного спеціаліста відділу охорони і захисту лісу та внутрішнього аудиту Закарпатського обласного управління лісового і мисливського господарства Фущича Ю.Ю.

Оглянувши такий акт від 6 квітня 2016 року, колегія апеляційного суду вважає, що такий є дійсним та складеним у відповідності до Санітарних правил в лісах України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач, піддаючи сумніву дані зафіксовані у вказаному акті від 06 квітня 2016 року, зіслався на власний професійний досвід та результати здійсненого ним візуального обстеження ділянки.

Колегія суддів вважає такі твердження відповідача необгрунтованими і такими, що не підтверджені жодними доказами. Відтак, беручи до уваги наявність акту обстеження насаджень на предмет доцільності призначення суцільних санітарних рубок від 6 квітня 2016 року, та відсутність у відповідача як на час проведення перевірки, так і на час розгляд справи в суді апеляційної інстанції, які б підтверджували відсутність ураження (пошкодження) насаджень у кварталі 10 виділ 27 Турицького лісництва, які у свою чергу стали підставою для проведення на цій ділянці суцільної санітарної рубки, колегія суддів вважає, що пункти 5,6 оскаржуваного припису слід скасувати.

Стосовно пункту 7 оскаржуваного припису колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7 припису позивача зобов`язано провести догляд за лісовими культурами у кв19/14Турицького лісництва.

Підставою для прийняття такого пункту стали обставини, виявлені відповідачем під час перевірки, а саме: встановленням факту загрози зміни головної лісоутворюючої породи на другорядні на площі лісових культур у кв19/14 Турицького лісництва.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що згідно матеріалів безперервного лісовпорядкування ДП «Перечинський лісгосп» на вказаній ділянці були заплановані рубки формування і оздоровлення лісу. Такі твердження позивача підтверджуються, наданими в суді першої інстанції Планом рубок догляду на 2016 рік (том 1, а.с.57-59). Такий факт був відомий відповідачеві, чого він не заперечував під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, згідно лісорубного квитка серії 02 ЛКБ №553907 від 22.09.2016 року були фактично проведені рубки формування і оздоровлення лісу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що надане пунктом 7 оскаржуваного припису зобов`язання до 19.05.2016 р. є протиправним.

У контексті фактичних обставин цієї справи апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції зроблено висновок щодо правомірності дій відповідача та обгрунтованість висновків викладених в акті перевірки.

Беручи до уваги те, що під час розгляду суд апеляційної інстанції встановив необгрунтованість висновків відповідача, необхідно зазначити наступне.

Процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначає Порядок організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року N 464 (далі - Порядок).

Так, цей Порядок поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим, державних екологічних інспекцій в областях, містах Києві та Севастополі, Державної Азовської морської екологічної інспекції, Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції (далі - органи Держекоінспекції) та суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 4.4 Порядок під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов`язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об`єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб`єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об`єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

При здійсненні перевірок на об`єктах, діяльність чи експлуатація яких пов`язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об`єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб`єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб`єктами господарювання встановлених нормативів.

Державні інспектори під час здійснення перевірок мають право: вимагати усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища; відбирати зразки продукції, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного контролю, відповідно до закону вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного контролю; давати обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.

Державні інспектори зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний контроль у межах повноважень, передбачених законом; не втручатися і не перешкоджати здійсненню господарської діяльності під час проведення заходів державного нагляду (контролю), якщо це не загрожує життю та здоров`ю людей, не спричиняє небезпеки виникнення техногенних ситуацій та пожеж; надавати суб`єкту господарювання консультаційну допомогу щодо здійснення державного нагляду (контролю) відповідно до вимог законодавства; забезпечувати нерозголошення комерційної таємниці, що стає доступною посадовим особам під час здійснення перевірок; ознайомлювати керівника суб`єкта господарювання, або його заступника, або уповноважену ним особу з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання.

Так, за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

Не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, пропозицій, а також інформації, наданої правоохоронними органами.

До акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами суб`єкта господарювання, що перевіряється.

В акті перевірки також зазначається інформація, пов`язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об`єкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

На підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п`яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Нормами статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 73 КАС України (встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства слідує, що підставою для прийняття припису про усунення порушень природоохоронного законодавства відповідно до вимог статей 73 КАС України є документальне підтвердження відповідачем саме факту порушень природоохоронного законодавства позивачем.

Матеріалами справи підтверджується, що єдиним доказом на обгрунтування правомірності оскаржуваного припису відповідачем до суду було надано сам акт перевірки.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, до акту перевірки відповідачем не надано документальних доказів порушень природоохоронного законодавства позивачем, як це передбачено нормами Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про протиправність пунктів 3, 4, 5, 6, 7 припису Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 19 квітня 2016 року.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1584,44 грн та судового збору за подання адміністративного позову в сумі 984,29 грн мають бути присуджені на його користь.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» задовольнити повністю.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 807/945/16 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 3, 4, 5, 6, 7 припису Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 19 квітня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Закарпатській області на користь Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» сплачений судовий збір в розмірі 1584,44 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири гривні сорок чотири копійки) за подання апеляційної скарги згідно з платіжними дорученнями від 19 липня 2019 року № 1540 та судовий збір в розмірі 984,29 грн (дев`ятсот вісімдесят чотири гривні двадцять дев`ять копійок) за подання адміністративного позову згідно з платіжним дорученням від 09 серпня 2016 року № 56590.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09 жовтня 2019 року.