Справа № 420/4568/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4568/19
У Х В А Л А

07 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Захарчук О.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача не з`явився

представника відповідача не з`явився

третьої особи не з`явився

розглянувши в режимі відео конференції за правилами загального позовного провадження (у підготовчому засіданні) клопотання представника відповідача (в.о. Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Миколаєві Басалаєвої Вікторії Анатоліївни) про закриття провадження по справі в частині позовних вимог,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до в.о. Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Миколаєві Басалаєвої ОСОБА_2 Анатоліївни, Державного бюро розслідувань України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заступник начальника другого слідчого відділу Шведчиков К.К. про визнання незаконними дій, протоколу, скасування рекомендацій, зобов`язання видати наказ, ініціювати проведення службового розслідування.

Представник відповідача подав через канцелярію суду за вхід. №31318/19 відзив на позовну заяву, в якому зокрема просив закрити провадження у справі №420/4568/19 за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про:

зобов`язання в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої Вікторії Анатоліївни ініціювати проведення службового розслідування за фактом систематичного зволікання заступником начальника другого слідчого відділу Шведчиковим К ОСОБА_3 К. своїх посадових обов`язків, яке обґрунтовано наступним.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися у порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

В той же час юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно - правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

При вирішенні питання щодо поширення юрисдикції адміністративного суду на певну справу слід з`ясувати наявність у відповідача повноважень на здійснення владних управлінських функцій у відношенні до позивача.

Із змісту позову вбачається, що позивач 22.01.2019 звернувся із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 с. 375 КК України, вчинене, на думку заявника, колегією суддів П`ятого окружного адміністративного суду.

Отримавши лист, підписаний ОСОБА_4 , відповідно до якого заявнику було повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей заяви до ЄРДР, позивач оскаржив вказане рішення до суду у відповідності до вимог ст.ст. 303-306 КПК України.

На думку позивача, заступником начальника Другого слідчого відділу ТК ДБР у м. Миколаєві Шведчиковим К.К. допускається систематичне невиконання посадових обов`язків під час проведення досудового розслідування, порушення наказів, інструкцій щодо порядку внесення відомостей до ЄРДР та зволікання проведення слідчих дій.

Згідно із частиною першою статті 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 глави 26 КПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 303 КПК, передбачено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні, які можуть бути оскаржені, серед яких, зокрема: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із частиною другою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м.Миколаєві Басалаєвої В ОСОБА_3 А. ініціювати проведення службового розслідування за фактом систематичного зволікання заступником начальника другого слідчого відділу Шведчиковим К.К своїх посадових обов`язків, обумовлене неналежним, на думку позивача, реагуванням заповідача на заяву про злочин, та не вчиненням посадовою особою Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДРБ у м. Миколаєві передбачених КПК процесуальних дій.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

До вказаного висновку приходить Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 813/1595/18.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а 15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 826/13340/15.

Зазначене обумовлює висновок, що зазначений спір, в частині позовних вимог, викладених у п.2 прохальної (резолютивної) частини позовної заяви, не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами КПК України, тому компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд заявлених позивачем вимог, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

В судове засідання 07.10.2019 р. представник відповідача не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. До суду за вхід. № ЕП/7484/19 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання призначеного на 07.10.2019 р. без участі представника відповідача.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання зазначивши, що він не оскаржує дії заступника начальника Другого слідчого відділу ТК ДБР у м. Миколаєві Шведчикова К.К., вчинені в порядку КПК України.

При цьому, його позовна вимога звернена до в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої Вікторії Анатоліївни, як керівника, яка повинна провести службове розслідування відносно підлеглого.

Розглянувши вказане клопотання суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 п. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, заявлена вимога (про зобов`язання в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої Вікторії Анатоліївни ініціювати проведення службового розслідування за фактом систематичного зволікання заступником начальника другого слідчого відділу Шведчиковим К ОСОБА_5 , своїх посадових обов`язків) на думку представника відноситься до виконання процесуальних дій під час досудового розслідування в рамках КПК, що унеможливлює розгляд такої вимоги за правилами адміністративного судочинства.

Термін посадові обов`язки визначений Законом України «Про державну службу». Посадові обов`язки - перелік функцій і повноважень, закріплених за посадою державної служби, які зобов`язаний виконувати та які встановлені його посадовою інструкцією.

Приписами статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» встановлено, що керівник підрозділу центрального апарату Державного бюро розслідувань:

1) організовує роботу відповідного територіального органу, підрозділу центрального апарату щодо виконання повноважень Державного бюро розслідувань, наказів і розпоряджень Директора Державного бюро розслідувань;

2) вносить Директору Державного бюро розслідувань пропозиції щодо штатного розпису підрозділу (органу), а також проект положення про відповідний підрозділ для його затвердження;

3) здійснює контроль за збереженням державної таємниці в підрозділі (органі), вживає заходів для запобігання несанкціонованому доступу до іншої інформації з обмеженим доступом;

4) вносить Директору Державного бюро розслідувань подання про заохочення підлеглих, про присвоєння їм спеціальних звань або рангів державних службовців чи присвоює ранги підлеглим державним службовцям відповідно до закону;

5) вносить Директору Державного бюро розслідувань пропозиції про представлення підлеглих службовців до відзначення державними нагородами України, а осіб, які надають допомогу в запобіганні, виявленні, припиненні і розслідуванні злочинів, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, до заохочення;

6) несе відповідальність за роботу підрозділу (органу), зокрема за законність здійснюваних оперативно-розшукових заходів і досудового слідства, додержання прав і свобод людини та громадянина;

7) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами, у тому числі має право в межах своєї компетенції особисто реалізовувати повноваження Державного бюро розслідувань, визначені цим Законом.

Тоді як, процесуальні дії - діяльність органів досудового слідства й дізнання щодо розслідування злочинів передбачає різноманітні дії, що врегульовані кримінально-процесуальним законом. У зв`язку з цим, їх називають процесуальними. Незалежно від їх безпосередніх завдань, ці дії загалом спрямовані на забезпечення повного, усебічного й об`єктивного розслідування обставин учиненого суспільно небезпечного діяння. Активний пошуковий характер процесу розслідування, що пов`язаний зі збиранням, перевіркою, оцінюванням і використанням доказів, зумовлює виконання комплексу процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про зобов`язання ініціювати проведення службового розслідування за фактом систематичного зволікання заступником начальника другого слідчого відділу Шведчиковим К ОСОБА_3 К. своїх посадових обов`язків, відноситься до посадових обов`язків в.о. ТУ ДБР Басалаєвої В.А., а отже наявний має місце наявність публічного спору, який повинен бути вирішений під час розгляду справи по суті.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим уважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, ст. 238, 241, 246, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача (в. о. Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Миколаєві Басалаєвої Вікторії Анатоліївни) про закриття провадження по справі в частині позовних вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.