Справа № 300/811/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8493/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення 14 год 16 хв,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 10 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» (далі ТОВ КЗ «Консерваторія») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі ГУ ДФС) форми «Р» від 26 березня 2019 року № , яким йому збільшено суму грошового податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств (далі ПНП) у розмірі 202085,00 грн за податковими зобов`язаннями та 50 522,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 300/811/19 у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем безпідставно відображено в податковому обліку операції по взаємовідносинам із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ТОВ «Логсол», ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 . Тому позов ТОВ КЗ «Консерваторія» про визнання протиправним та скасування ППР № від 26 березня 2019 року є необґрунтованим.

У апеляційній скарзі ТОВ КЗ «Консерваторія» просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що по господарських операціях із ФОП ОСОБА_16 та ФОП ОСОБА_17 перевезення здійснювалось згідно із наданими товарно-транспортними накладними (далі ТТН). Щодо відсутності сертифікатів відповідності (якості), то сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, ненадання сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Відсутність ТТН не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. ТТН та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Разом із тим, ТТН по зазначених господарських операціях знаходяться в матеріалах справи.

Наявні у матеріалах справи витяги з підсистеми НАІС (Єдиного Державного реєстру МВС) не містять інформації про наявність у фізичних осіб - підприємців, які виступають перевізниками, власних, орендованих чи взятих в позичку транспортних засобів на момент проведення спірних господарських операцій, а отже не свідчать про незаконність господарський операцій.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

Зустрічні звірки контрагентів позивача не проводились, а тому перевіркою не досліджувалось питання наявності у контрагентів власних чи залучених матеріальних та трудових ресурсів.

Щодо різних дат акту приймання - передачі та ТТН, то це не вплинуло на об`єкт оподаткування, так як сума перевезення включена до витрат один раз у ІІІ кварталі 2017 року.

Щодо відсутності можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, то зустрічні звірки контрагентів товариства не проводились, а тому перевіркою не досліджувалось питання можливості здійснення нашими контрагентами господарських операцій

Відсутність за контрагентами зареєстрованих транспортних засобів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки такі можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Певні недоліки у оформленні первинних документів не вплинули на розмір податкових зобов`язань ТОВ КЗ «Консерваторія» із ПНП.

Представник ГУ ДФС у судовому засіданні апеляційного суду надав суду усні та письмові пояснення, у яких заперечив обґрунтованість вимог апелянта. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

Представник ТОВ КЗ «Консерваторія», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до ч. 2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС було проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ КЗ «Консерваторія» з питань дотримання податкового та валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року, результати якої оформлено актом перевірки № 160/09-19-14-02/35185378 від 26 лютого 2019 року. У ході перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п. 135.1, ст. 135 ПК, в результаті чого занижено ПНП всього в сумі 202085 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки 26 березня 2019 року ГУ ДФС винесено оспорюване ППР № .

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами п. 1.2 ст. 1, п. 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, ст.ст. 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, регламентовані приписами ст. 44 ПК.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно із п. 44.2. ст. 44 ПК для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами п. 44.3. ст. 44 ПК передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У відповідності до п. 44.6. ст. 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 44.7. ст. 44 ПК встановлено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

У відповідності до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно із п. 135.1. ст. 135 ПК базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні було затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі Правила № 363).

Відповідно до визначень понять, наведених у п. 1 Правил № 363:

товарно-транспортна документація комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;

товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно із пп. 11.1. п. 11 вказаних Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/ НОМЕР_1 (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно із пп. 11.3. п.11 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Відповідно до пп. 11.4. п. 11 вказаних Правил після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Підпунктом 11.5. п. 11 Правил № 363 передбачено, що у разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25, 8.26 глави 8 цих Правил (пп. 11.7. п. 11 Правил № 363).

На думку суду апеляційної інстанції, суть даного публічно-правового спору полягає к перевірці висновків контролюючого органу щодо відсутності у позивача належних первинних документів на підтвердження отримання транспортних послуг від контрагентів.

Так, у ході перевірки ГУ ДФС було встановлено віднесення позивачем до собівартості реалізованої продукції оформлення взаємовідносин з ФОП ОСОБА_16 на суму 970569 грн та ФОП ОСОБА_17 на суму 769000 грн у період, що підлягав перевірці, а саме :

- з ФОП ОСОБА_16 було оформлено придбання томатів та огірків (накладні від 08.07.2016 № 8/07, 24.08.2016 № 24/08, від 04.09.2016 № 4/09, від 13.09.2018 № 13/09, від 19.09.2018 № 19/09) у 2016 році на загальну суму 710569 грн та за 3 квартали 2018 року на загальну суму 260000 грн;

- з ФОП ОСОБА_17 було оформлено придбання томатів та перцю (накладні від 25.08.2017 № 25/08, 29.09.2017 № 29/09, від 30.09.2017 № 30/09, від 28.10.2017 № 28/10, від 21.09.2018 № 21/09, від 24.09.2018 № 24/09, від 26.09.2018 № 26/09, від 27.09.2018 № 27/09) у 2017 році на загальну суму 240 000 грн, за 3 квартали 2018 року на загальну суму 529000 грн.

При цьому у ході перевірки не було представлено документів, що підтверджували транспортування вказаної сільськогосподарської продукції, сертифікатів якості товару, хоча такі операції відображено у податковому обліку ТОВ КЗ «Консерваторія» у деклараціях по ПНП віднесено на витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2016 рік та 3 квартали 2018 року.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта щодо того, що відсутність ТТН не може ставити під сумнів здійснення господарських операцій, оскільки ТТН та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що така правова позиція, що неодноразово висвітлювалася у постановах Верховного Суду, не стосувалася випадків необхідності документального підтвердження саме придбання транспортних послуг, як це має місце у даному випадку.

Окрім того, апеляційний суд ставить під сумнів правдивість доводів апелянта про те, що всі первинні документи були наявні у нього під час проведення перевірки, оскільки матеріали справи не містять доказів про реагування ТОВ КЗ «Консерваторія» на неврахування таких посадовими особами контролюючого органу у ході перевірки у відповідності до приписів п. 44.7. ст. 44 ПК.

Одночасно апеляційний суд погоджується із контролюючим органом у тому, що надані до заперечень на акт перевірки та долучені до позовної заяви ТОВ КЗ «Консерваторія» копії ТТН, у яких перевізниками зазначено ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_18 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_13 через свої значні недоліки у оформленні (відсутність підписів водія перевізника, відсутність номера посвідчення водія, відсутність печатки вантажовідправника і т. ін.) та ненадання під час проведення перевірки контролюючого органу обґрунтовано викликають сумніви у їх достовірності.

Окрім того, додатково викликає сумнів те, що згідно із даними підсистеми НАІС (Єдиного державного реєстру МВС) транспортні засоби, зазначені у ТТН за ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_13 не зареєстровані, а також відсутня інформація про укладення ними договорів оренди транспортних засобів чи договорів субпідряду. Також у ТТН, де перевізниками є ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 , відображено водіїв інших фізичних осіб (найманих осіб).

Щодо документально оформлених господарських операцій ТОВ КЗ «Консерваторія» із ФОП по придбанню транспортних послуг у період, що підлягав перевірці, на загальну суму 1211983 грн, апеляційний суд зазначає таке.

У ході перевірки ТОВ КЗ «Консерваторія» на підтвердження реальності таких господарських операцій було надано акти надання транспортних послуг (а.с. 32-93 т.1) із контрагентами-перевізниками, які містили інформацію лише щодо вартості послуги, однак не давали можливості встановити її суть (маршрут перевезення, вантаж, автомобіль/причіп, дані водія, час надання послуги тощо).

Відтак, на переконання апеляційного суду, такі акти не можна розцінювати, як належні первинні документи на підтвердження реального здійснення господарської операції по придбанню транспортних послуг, що позбавляє можливості їх урахуванні у бухгалтерському та податковому обліку платника.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що у ході перевірки не надано договорів на отримання послуг від перевізників ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ТОВ «Логсол», ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 .

Надані у подальшому до заперечень на акт перевірки та долучені до позовної заяви ТОВ КЗ «Консерваторія» копії ТТН, у яких перевізниками зазначено вказаних контрагентів, не у повній мірі відповідають вимогам, що ставляться до них у п. 11 Правил № 363.

Окрім того, відповідно до інформації підсистеми НАІС (Єдиного державного реєстру МВС) транспортні засоби, зазначені у ТТН ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_19 , ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_13 за ними не зареєстровані, а на транспортний засіб ОСОБА_20 ,О, (державний номер АТ2723 НОМЕР_2 ) 16 грудня 2015 року видано тимчасовий талон на право користування ПП «Фіол-Іва» згідно із договором оренди.

У ТТН, де перевізниками є ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 , зазначено водіїв інших фізичних осіб. Відповідно до даних інформаційно-аналітичної системи ДФС України ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 звіти форми №1ДФ (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку) до податкового органу не подано.

Одночасно контролюючим органом встановлено оформлення акту надання послуг ФОП ОСОБА_2 30 вересня 2018 року, а ТТН за цією господарською операцією складено 02 жовтня 2018 року; акт надання послуг ФОП ОСОБА_19 оформлено 12 травня 2017 року, а ТТН за цією господарською операцією датована 16 травня 2017 року; акт надання послуг ФОП ОСОБА_10 складено 22 серпня 2017 року, а відповідна ТТН датована 23 серпня 2017 року; заявка на перевезення за маршрутом ФОП ОСОБА_11 за маршрутом с. Старі Каракушани (Молдова) Коломия від 13 липня 2018 року, а ТТН від 13 липня 2018 року на перевезення тим самим автомобілем складена за маршрутом Коломия Херсон.

Також у ТТН, у яких перевізниками зазначено ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_12 пункт розвантаження вказано с. Мужієво, Берегівський район, Закарпатська область (фактичне місцезнаходження ТОВ КЗ «Консерваторія» м. Коломия, вул. Січинського, 53 і доказів наявності за цією адресою об`єктів позивача не надано), а у ТТН, де перевізником є ФОП ОСОБА_6 , замовником послуг вказано ТОВ «Смачні продукти».

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, приписами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, у випадку наявності заперечень правової позиції суб`єкта владних повноважень щодо правомірності його рішення (дії, бездіяльності) позивач має займати активну процесуальну позицію та навести допустимі, достовірні, достатні та належні докази на спростування доводів протилежної сторони.

На переконання апеляційного суду, наведені фактичні обставини, які свідчать про наявність систематичних порушень при оформленні первинних документів ТОВ КЗ «Консерваторія» щодо отримання транспортних послуг, а також відсутність даних про наявність у контрагентів позивача належних засобів для надання таких послуг, давали контролюючому органу достатні підстави для того, щоб поставити під сумнів їх реальність.

Ні у ході розгляду справи судом першої інстанції, ні у ході апеляційного розгляду позивачем не було надано належних, допустимих, достатніх доказів для спростування вказаних сумнівів контролюючого органу щодо реальності отримання транспортних послуг від вказаних перевізників. Наявність порушень при оформленні ТТН позивачем фактично не заперечується, хоча надається інша оцінка їх значенню.

При цьому апеляційний суд вважає, що позивачем було сформовано показники податкової звітності на підставі даних, не підтверджених належними первинними документами, а отже безпідставно відображено у бухгалтерському та податковому обліках операції по придбанню транспортних послуг у вказаних контрагентів.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та задоволення позову ТОВ КЗ «Консерваторія».

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Окрім того, на підставі частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 300/811/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 11 жовтня 2019 року.