Справа № 520/3141/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.Справа № 520/3141/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 13.06.19 року по справі № 520/3141/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "ОПОРА"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "ОПОРА" (далі за текстом - позивач, ТОВ «ТПК «ОПОРА») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області (далі за текстом - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.10.2018 №3, №3 та №0.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкової перевірки, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, щодо заниження податку на прибуток у сумі 1121587 грн, завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування на загальну суму 93296 грн та неоприбуткування у касах готівки в розмірі 86658 грн, є безпідставними, оскільки контролюючим органом не були досліджені первинні документи ТОВ «ТПК «ОПОРА» по взаємовідносинах із контрагентами, які підтверджують факт правильності формування позивачем податкової звітності. Крім того, відповідачем не враховано, що на підставі відповідного наказу у зв`язку із виробничою необхідністю бухгалтера ТОВ «ТПК «ОПОРА» ОСОБА_1 було відкликано з відпустки з 16.06.2017, а тому всі касові ордери підписувала саме вона і на підприємстві не було неоприбуткованої готівки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №520/3141/19 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №3, №3 та №0 від 12.10.2018р.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність (неповноту) дослідження доказів і встановлення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №520/3141/19 та прийняти нове рішення, яким, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на обставини, встановлені у ході податкової перевірки, а саме, на відсутність первинних документів за період листопад - грудень 2015 року та невжиття позивачем заходів щодо поновлення пошкоджених чи втрачених первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, що позбавляє позивача право на формування податкової звітності за вказаний період.

Крім того, стверджує про наявність розбіжностей між сумою адміністративних витрат позивача за даними бухгалтерського обліку (603254,00 грн за 1 квартал 2016 року та 1260266,00 грн за 4 квартал 2017 року) та показниками Звіту про фінансові результати (1 квартал 2016 року - 696550 грн, за 4 квартал 2017 року - 1593000 грн), що є підставою для висновку про зайве віднесення позивачем до адміністративних витрат (рядок 2130 Звіту) суми в загальному розмірі 332734,00 грн, у т.ч. за 1 квартал 2016 року - 93296,00 грн, за 4 квартал 2017 року - 332734,00 грн.

Також, на думку відповідача, позивачем, всупереч даним бухгалтерського обліку підприємства та даним Звіту про фінансові результати за 4 квартал 2017 року, до обсягів доходів до рядка 01 Декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у 4 кварталі 2017 року, не було віднесено суму у розмірі 77099 грн.

Отже, в ході проведеного аналізу даних бухгалтерського та податкового обліках встановлено відхилення відображених позивачем показників з адміністративних витрат та доходів від господарської діяльності ТОВ «ТПК «ОПОРА».

Вказує, що бухгалтер ТОВ "ТПК "ОПОРА" ОСОБА_1 , перебуваючи з 16.06.2017 по 30.06.2017 у відпустці згідно з наказом від 15.06.2017 №70- та табелю обліку використаного робочого часу за червень 2017 року, не могла підписувати прибуткові касові ордери від 16.06.2017 №59, від 26.06.2017 №60, від 29.06.2017 №61, від 30.06.2017 №62, а тому сума готівки, зазначена у цих прибуткових касових ордерах, не могла бути вчасно оприбуткована підприємством. У зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про відсутність порушень з боку позивача щодо неоприбуткування готівки до каси підприємства на загальну суму 86658 грн., не відповідає дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, вважає хибними висновки суду першої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 12.10.2018 №3 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1177683 грн. 25 коп. (за податковим зобов`язанням - 1121587 грн., за штрафними санкціями - 56096 грн. 25 коп.), №3 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93296 грн та №0 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про регулювання обігу готівки в розмірі 433290 грн, та не вбачає підстав для скасування цих податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вказав, що первинні документи бухгалтерського обліку по господарським операціям за спірний період, які підтверджують їх реальність та зв`язок із господарськими операціями, були надані суду та відповідачу. Пояснив, що головний бухгалтер ОСОБА_3 не працювала в період, за який проводилась перевірка (призначена на посаду лише 23.10.2017), тому не була обізнана про наявність первинних документів за 2015 рік у директора підприємства. Відповіді про відсутність первинних документів нею направлялися представникам відповідача за відсутності повноважень щодо листування з органами державної влади. До повноважних посадових осіб підприємства, у т.ч. до директора, перевіряючі не звертались, що свідчить про неповноту та поверховість проведення перевірки.

Зазначив, що з 16.06.2017 бухгалтер ОСОБА_1 була відкликана із щорічної відпустки, а тому підписані нею прибуткові касові ордери від 16.06.2017, 26.06.2017, 29.06.2017, 30.06.2017 є свідченням належного та своєчасного оприбуткування готівки на суму 86658 грн.

Стверджує, що відповідач в обґрунтування висновку про порушення позивачем податкового законодавства не послався на жодний конкретний документ, а отже, не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

09.10.2019 представником позивача адвокатом Ковалем А.М. через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання зазначено, що 09.10.2019 у представника позивача адвоката Коваля А.М. стався гіпертонічний криз, внаслідок чого його було госпіталізовано. У зв`язку з хворобою представник позивача не може бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 10.10.2019, та надати додаткові заперечення.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи особисто через канцелярію суду, та не надано жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтоване клопотання, що ставить під сумнів поважність причин неприбуття представника позивача в судове засідання, призначене на 10.10.2019.

Слід зауважити, що поданню вказаного клопотання передувало проведення судувих засідань 01.08.2019, 08.08.2019 та 13.08.2019.

Колегія суддів враховує, що під час розгляду справи - 01.08.2019 були заслухані пояснення представників позивача та відповідача по суті позову та вимог апеляційної скарги. З метою повного та всебічного розгляду справи, у зв`язку витребуванням додаткових письмових пояснень у представників сторін, було оголошено перерву до 08.08.2019.

07.08.2019 представником позивача Служавим Є.І. було надано письмові пояснення по справі разом з копією посадової інструкції головного бухгалтера, а представником відповідача - розрахунок по спірним податковим повідомленням-рішення.

08.08.2019 з метою забезпечення права представника позивача надати пояснення суду, навести свої доводи та міркування щодо питань, які виникли у суду під час судового розгляду, знов було оголошено перерву до 13.08.2019.

12.08.2019 через канцелярію суду представником позивача Служавим Є .І. було надано письмові пояснення тотожнього змісту, що і пояснення від 07.08.2019.

13.08.2019 в судове засідання позивач направив нового представника Карапетяна А.Р ., який надав усні пояснення, разом з тим, у зв`язку з неотриманням відповіді на деякі питання суду по суті справи, знову було надано час представникам сторін для надання додаткових письмових пояснень внаслідок чого оглошено перерву до 03.10.2019.

Увалою суду від 13.08.2019 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

03.10.2019 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача адвоката Коваля А.М., обґрунтованим з посиланням на вступ у справу нового представника позивача та необхідність ознайомитися з обставинами та матеріалами справи.

09.10.2019 помічник адвоката Коваля А.М. ознайомився з матеріалами справи, і цього ж дня від нього до канцелярії суду знов надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду даної справи також було подано і представником Карапетяном А.Р. з посиланням на необхідність підготуватися до виступу у судових дебатах по даній справі.

Суд зазначає, що подача клопотань, спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на ч.2 ст.313 КАС України, беручи до уваги, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, враховуючи, що розгляд справи продовжується тривалий час, протягом цього часу представнику позивача надавалась можливість подати заперечення, пояснення та додаткові письмові докази, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів вважає, що клопотання про відклалення розгляду справи задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку підприємства ТОВ "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОПОРА" (ЄДРПОУ 132032) податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 27.08.2018 №3590/20-40-14-07-07/132032.

Зазначеним актом зафіксовано порушення ТОВ "ТПК "ОПОРА":

1) п. 44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося заниження податку на прибуток всього у сумі 1121587 грн та завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування на загальну суму 93296 грн;

2) абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", за що передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу за неоприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

На підставі наведених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 12.10.2018:

- №3 за формою "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1177683 грн. 25 коп. (у т.ч. за податковим зобов`язанням - 1121587 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 56096 грн. 25 коп.);

- №3 за формою "П", яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 296 грн.;

- №0 за формою "С", яким застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 433290 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки висновки відповідача про заниження позивачем доходу, завищення витрат та неоприбуткування в касі підприємства готівки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що податковою перевіркою не визнано віднесення позивачем до складу витрат та встановлено заниження доходів, відображених у фінансовій звітності ТОВ «ТПК «ОПОРА» за період 01.01.2015 - 31.03.2018 на загальну суму 6324336 грн, у тому числі за 2015 рік у сумі 4984456 грн, за 1 квартал 2016 року в сумі 93296 грн, за 2 квартал 2017 року у сумі 239523 грн, за 3 квартал 2017 року у сумі 673682 грн, за 4 квартал 2017 року у сумі 333379 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для висновку про заниження позивачем доходу за 4 квартал 2017 року на суму 77099 грн стали доводи відповідача про відхилення відображених позивачем показників доходів господарської діяльності ТОВ «ТПК «ОПОРА» у податковій декларації з податку на прибуток підприємств та у звіті про фінансові результати (за формою №2).

Так, в акті перевірки №3590/20-40-14-07-07/132032 від 27.08.2018 контролюючим органом зазначено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку (бухгалтерських проводок), наданих ТОВ «ТПК «ОПОРА» до перевірки, загальний дохід від реалізації готової продукції (залізобетонні стойки, блоки бетонні) складає 9525349 грн.

У рядку 01 декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 4 квартал 2017 року складає 9448340 грн, а згідно звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (форма №2) ТОВ «ТПК «ОПОРА» відображено суму 9525,0 тис. грн.

Таким чином, на думку контролюючого органу, вказані розбіжності призвели до порушення позивачем вимог податкового законодавства за 4 квартал 2017 року, а саме, невіднесення суми доходів у розмірі 77099 грн до складу доходів господарської діяльності, що не відповідає даним бухгалтерського обліку підприємства.

В результаті даного порушення відповідачем згідно податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 донараховано позивачу зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 13878 грн та штрафної санкції - 3469,5 грн.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для висновку про завищення позивачем адміністративних витрат за 1 квартал 2016 року, в сумі 93296 грн, за 4 квартал 2017 року в сумі 332734 грн стали доводи відповідача про відхилення відображених позивачем показників адміністративних витрат за даними бухгалтерського обліку, наданих ТОВ «ТПК «ОПОРА», що відображено бухгалтерською проводкою Дт 92 «Адміністративні витрати» та даними звіту про фінансові результати (за формою №2) за відповідні періоди.

Так, згідно з даними бухгалтерського обліку (бухгалтерськими проводками), наданими ТОВ «ТПК «ОПОРА» до перевірки, адміністративні витрати складають за 1 квартал 2016 року - в сумі 603254 грн, за 4 квартал 2017 року - в сумі 1260266 грн, а згідно звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (форма №2) ТОВ «ТПК «ОПОРА» по рядку 2130 «Адміністративні витрати» відображено за 1 квартал 2016 року - 697 тис. грн, за 4 квартал 2017 року - 1593 тис. грн.

Таким чином, на думку контролюючого органу, вказане призвело до порушення податкового законодавства в частині зайвого віднесення адміністративних витрат позивача за 1 квартал 2016 року витрат в сумі 93296 грн, за 4 квартал 2017 року - в сумі 332734 грн.

В результаті даного порушення відповідачем згідно податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 донараховано позивачу зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 210507 грн та штрафної санкції - 52626,75 грн, а також згідно податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 296 грн.

Отже, проаналізувавши та дослідивши бухгалтерські проводки, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині заниження податку на прибуток за 2016-2017 роки.

Колегія суддів зазначає, що правовою підставою донарахування податку на прибуток та зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у висновках акту перевірки №3590/20-40-14-07-07/132032 від 27.08.2018 вказані норми пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2016 року) об`єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. № 73:

- доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників);

- витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно з п. 7 Правил (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі по тексту - П(С)БО 16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 17 П(С)БО 16 витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Згідно з Правилами (Стандартом) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (далі по тексту - П(С)БО 15), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Таким чином, витрати та доходи платника податку призводять до руху активів у власному капіталі підприємства та визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

За визначенням Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по тексту - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Таким чином, первинні документи, які містять відомості про господарські операції та підтверджують здійснення господарської діяльності платника податків, є першоосновою для ведення обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань та складання платниками податків податкової звітності.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Отже, формування доходів та витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених первинних документів, що підтверджують проведення господарських операцій.

Аналіз вищенаведених норм доводить правила формування доходів та витрат платника податку, безпосередньо на підставі первинних документів.

У свою чергу, первинним документом в розумінні ст.ст. 1, 9 Закону № 996-XIV, є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як вбачається з акту перевірки, а саме, Додатку 4 «Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ «ТПК «ОПОРА» (т. 1 а.с. 58), весь обсяг первинних документів, як-то: договори, контракти, акти виконаних робіт, прибуткові накладні, банківські виписки тощо, надавався підприємством під час перевірки податковому органу.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В свою чергу, за положеннями частини третьої цієї статті, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Вимоги до Регістрів бухгалтерського обліку та відображення в них господарських операцій встановлені наведеним законом.

За змістом пунктів 3.1, 3.2 глави 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704 (далі по тексту - Положення № 88), облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Отже, регістри бухгалтерського обліку призначені для систематизації та групування інформації про документально оформлені господарські операції згідно первинних документів.

Разом із тим, податкове правопорушення встановлюється на підставі первинних документів, які надавались позивачем до перевірки, про що зазначено у додатках до акту перевірки та не заперечується відповідачем.

Проте колегією суддів встановлено, що перевірка проведена відповідачем лише на підставі регістрів бухгалтерського обліку (бухгалтерських проводок) без дослідження первинних документів по кожній господарській операції платника податку.

Отже, оскільки в акті перевірки не наведено, які саме витрати та доходи віднесені позивачем до їх складу, за результатами яких видів господарських операцій, за якою подією, на підставі яких первинних документів, у даному випадку має місце недоведеність податковим органом складу податкового правопорушення, допущеного позивачем впродовж 2016 - 2017 років, в розумінні пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України.

Крім того, відсутність в акті перевірки деталізації обставин податкового правопорушення суперечить приписам пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745. Відповідно до змісту вказаного пункту, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Також колегією суддів встановлено, що в акті перевірки стосовно податкового правопорушення в частині заниження податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2017 року у сумі 239523 грн., за 3 квартал 2017 року у сумі 673682 грн взагалі відсутній опис фактичних обставин та відомостей, опис досліджених контролюючим органом документів бухгалтерського та податкового обліку.

Таким чином, відповідачем при встановленні розбіжностей у податковій звітності не було досліджено наданих позивачем до перевірки первинних документів, які є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення, фактичний рух активів в процесі здійснення господарських операцій позивача, грошові показники яких відображаються у податковій звітності.

За таких умов, в силу приписів статей 72, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, акт перевірки не є належним і допустимим доказом вчинення позивачем порушення податкового законодавства в частині заниження доходу за 2016-2017 роки.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень, не доведено склад податкового порушення в частині заниження позивачем податку на прибуток підприємств у 2016 - 2017 роках, у тому числі, у 1 кварталі 2016 року в сумі 93296 грн., у 2 кварталі 2017 року в сумі 239523 грн., у 3 кварталі 2017 року в сумі 673682 грн., у 4 кварталі 2017 року в сумі 333379 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 93 296 грн та податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування позивачу зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 224385 грн та штрафної санкції - 56096,25 грн.

Щодо висновку відповідача про неоприбуткування позивачем готівки до каси у повній сумі її фактичних надходжень у день одержання коштів на суму 86658 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 (далі по тексту - Положення № 637), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

В обґрунтування вказаного правопорушення відповідач стверджує, що позивачем не було оприбутковано готівку на загальну суму 86658 грн, у зв`язку із тим, що бухгалтер ТОВ «ТПК «ОПОРА» ОСОБА_1 перебувала з 16.06.2017 по 30.06.2017 у відпустці, тому не могла підписувати прибуткові касові ордери: від 16.06.2017 № 59, від 26.06.2017 № 60, від 29.06.2017 № 61, від 30.06.2017 № 62.

Проте, колегією суддів встановлено, що наказом №81-К від 16.06.2017 у зв`язку із виробничою необхідністю бухгалтера ОСОБА_1 було відкликано з відпустки з 16.06.2017 (т. 2 а.с. 109). Згідно з табелем обліку використаного робочого часу за червень 2017 року (т. 2 а.с. 119) бухгалтер ОСОБА_1 приступила до роботи 16.06.2017 та в дні підписання вищезазначених прибуткових касових ордерів була присутня на роботі, що дає підстави для висновку про достовірність її власноручного підпису на цих ордерах.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про неможливість підписання цих ордерів бухгалтером ОСОБА_1 , є безпідставними, а висновки податкової перевірки про порушення ТОВ «ТПК «ОПОРА» вимог законодавства з обігу готівки та ведення касових операцій не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №0, яким до позивача згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 433290 грн, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Між тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування контролюючим органом податку на прибуток в розмірі 897202 грн щодо завищення позивачем витрат за листопад-грудень 2015 року, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що податкову перевірку було проведено згідно з підпунктами 77.1, 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України (документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок та про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом).

Наказ про проведення планової виїзної перевірки від 22.06.2018 № 4547 отримано позивачем 03.07.2018. Перевірку проведено з відома генерального директора ТОВ «ТПК «ОПОРА» ОСОБА_8 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_3 , про що засвідчено в акті перевірки (т. 1, зворотній бік а.с. 22) та підтверджено позивачем в письмових поясненнях (т. 2, а.с. 184). Період, який охоплено перевіркою, становить з 01.01.2015 по 31.03.2018.

Отже, генеральному директору було відомо про факт проведення перевірки та періоди перевірки податкового та іншого законодавства, за які її проведено.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки посадовими особами відповідача встановлено відсутність первинних документів за період листопад -грудень 2015 року.

Внаслідок цього відповідачем було складено запит від 23.08.2018 №35606/10/20-40-14-03-16 про надання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, обліково-сальдових відомостей за листопад - грудень 2015 року.

Вищевказаний запит отримано генеральним директором ОСОБА_8 , про що свідчить його власноручний підпис (т. 2 а.с. 131-132).

У відповідь на вищезазначений запит, позивачем в особі діючого головного бухгалтера ОСОБА_3 листом від 27.08.2018 за № 81528 повідомлено про неможливість надати регістри бухгалтерського обліку, обігово-сальдові відомості за період листопад - грудень 20105 року, у зв`язку з тим, що після звільнення головного бухгалтера 31.10.2015 дана посада була вакантною, а первинні документи та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві за вказаний період відсутні.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 р. за № 168/704, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітності керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду.

Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також територіальному органу центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк.

Проте, як зазначено в акті перевірки, відповідних заходів на виконання вищевказаних положень в момент встановлення контролюючим органом відсутності первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, обігово-сальдових відомостей проведено не було.

Згідно зі статтею 44 Податкового кодексу України платники податків для цілей оподаткування зобов`язані: вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 Кодексу); забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 Кодексу).

Як зазначалось вище, згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 44.6 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Порядок надання платниками податків документів визначено статтею 85 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 1 пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 85.4 цієї статті при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.8 Кодексу).

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (п.44.7 ст.44 ПК України).

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 996-XIV відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Отже, наявність первинних документів під час проведення перевірки є необхідною умовою для підтвердження правомірності формування даних податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів. Ненадання платником податків відповідних документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними чи іншими компетентними органами.

Однак, позивач не надав первинних документів по господарським операціям за період листопада-грудня 2015 року ані до перевірки, ані після її завершення до прийняття рішення контролюючим органом, як це передбачено пунктом 44.6 ст.44 ПК України, ані разом із запереченнями на акт перевірки відповідно до п.44.7 ст.44 ПК України.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених норм та досліджених доказів, враховуючи ненадання позивачем до перевірки та на письмовий запит контролюючого органу первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку за листопад - грудень 2015 року, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків перевірки про те, що витрати у сумі 4984456 грн за вказаний період документально не підтверджені та підстави для формування таких витрат у податковому обліку ТОВ «ТПК «ОПОРА» відсутні.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо невручення представниками контролюючого органу запитів на отримання документів уповноваженим особам підприємства та відсутність повноважень у головного бухгалтера ОСОБА_3 на отримання кореспонденції та листування з органами виконавчої влади, оскільки запит ГУ ДФС у Харківській області від 23.08.2018 року №35606/10/20-40-14-03-16 про надання первинних документів за листопад-грудень 2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи, був отриманий безпосередньо генеральним директором ТОВ «ТПК «ОПОРА» ОСОБА_8 , про що свідчить відповідна відмітка про отримання та його власноручний підпис.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги статті 44 Податкового кодексу України зберігати первинні документи та інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів й надавати їх під час перевірки контролюючому органу, що призвело до безпідставного формування платником податків витрат за 2015 рік у сумі 4984456 грн та, відповідно, заниження податку на прибуток в розмірі 897202 грн.

Враховуючи викладене, ГУ ДФС у Харківській області обґрунтовано було констатовано порушення п. 44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 897202 грн в акті перевірки від 27.08.2018р. №3590/20-40-14-07-07/132032, а відтак, податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування контролюючим органом податку на прибуток в розмірі 897202 грн винесено правомірно, підстави для його скасування в зазначеній частині відсутні.

Згідно п.п.1, 3 ч. 1ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №520/3141/19 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 897202 грн, із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову, а також в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області судового збору в розмірі 10113,00 грн..

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі № 520/3141/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "ОПОРА" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, 4-й кілометр, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 897202,00 грн, а також в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) судового збору в розмірі 10113 (десять тисяч сто тринадцять) грн. 00 коп.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "ОПОРА" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, 4-й кілометр, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2018 року №3 в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 897202,00 грн - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №520/3141/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року