Справа № 1.380.2019.001253
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001253
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О.В.,

представника відповідача Злої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Львівській області , місцезнаходження: 79005, Львівська обл., м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 07.12.2018 №ЛВ2711/1466/НД/АВ.

Ухвалою від 25.03.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 24.04.2019 суд відмовив в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 20.06.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 04.09.2019 суд витребував від Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» інформацію про час, дату і місце вручення поштового відправлення Головного управління Держпраці у Львівській області, адресованого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відправленого 01.11.2018, накладна №372, трек-номер 372.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт про неможливість інспекційного відвідування може слугувати лише підставою для вжиття заходів до суб`єкта господарювання з усунення встановлених перешкод (відсутність його за місцезнаходженням) і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням. Відповідач не повідомив позивача про інспекційне відвідування 30-31 жовтня 2018 року, а отже це виключає свідоме створення перешкод позивачем інспекторам у проведенні інспекційного відвідування. Крім цього, відповідач не має повноважень перевірки фізичних осіб-підприємців за їх місцезнаходженням, оскільки такими наділені органи податкової служби разом із органами реєстраційних служб. Відсутність суб`єкта господарювання не відноситься, згідно з ст.265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), до обставин, що створюють перешкоди у інспекційному відвідуванні, а отже відповідач не мав підстав для винесення постанови від 07.12.2018 №ЛВ2711/1466/НД/АВ. Також позивач зазначає, що не отримувала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та лист-вимогу для надання документів. Більше того, відповідач здійснив інспекційне відвідування поза межами Львівської області, чим вийшов за межі своїх повноважень.

22.04.2019 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечила повністю. Відзив обґрунтований тим, що згідно з відомостями, що містяться на сайті ПАТ «Укрпошта», позивач 13.11.2018 отримала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та лист-вимогу про надання документів. Посилання позивача на те, що інспекційне відвідування здійснено поза межами Львівської області не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до пояснень державного інспектора виїзд здійснено за адресою: АДРЕСА_2. Вважає, що інспекційне відвідування проведено у відповідності до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та її представника.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Просила суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.10.2018 відповідач на підставі наказу від 30.10.2018 №2557-П, листа Львівської місцевої прокуратури №1 у Львівській області від 19.10.2018 №0001815 видав направлення №2362 для проведення інспекційного відвідування позивача на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманим працівником, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків з 30.10.2018 по 31.10.2018.

31.10.2018 відповідач здійснив спробу проведення інспекційного відвідування у позивача за результатами якої склав акт про неможливість інспекційного відвідування №ЛВ2711/1466/НД, у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування).

31.10.2018 відповідач виніс вимогу про надання/поновлення документів №ЛВ2711/1466/НД/ПД. У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливості проведення інспекційного відвідування строк його проведення зупинено на 12 днів. Зобов`язано позивача у строк до 10 год. 00 хв. 13.11.2018 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

14.11.2018 відповідач склав акт інспекційного відвідування №ЛВ2711/1466/НД/АВ, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст.259 КЗпП України.

07.12.2018 відповідач за результатом розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта інспекційного відвідування від 14.11.2018 виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ2711/1466/НД/АВ (далі - оскаржена постанова) на позивача за порушення вимог ст.259 КЗпП України в розмірі 11169,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

При вирішення спору по суті суд виходив з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України від 08.09.2004 №1985-IV.

Згідно з ч.1 ст.12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) регламентує Порядок №295.

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з п.1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 Головне управління Державної служби України з питань праці у Львівській області є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

В п.п.3 п.5 Порядку №295 зазначено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

На виконання наведених положень відповідач 30.10.2018 на підставі наказу від 30.10.2018 №2557-П, листа Львівської місцевої прокуратури №1 у Львівській області від 19.10.2018 №0001815 видав направлення №2362 для проведення інспекційного відвідування у позивача на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманим працівником, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків з 30.10.2018 по 31.10.2018.

Пунктом 16 Порядку №295 передбачено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 вказаного Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням (п.17 Порядку №295).

Суд встановив, що 31.10.2018 відповідач здійснив спробу проведення інспекційного відвідування позивача, за результатами якої склав акт про неможливість інспекційного відвідування №ЛВ2711/1466/НД, у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої особи за місцезнаходженням.

Крім цього, 31.10.2018 відповідач виніс вимогу про надання/поновлення документів №ЛВ2711/1466/НД/ПД . З такої вимоги вбачається, що підставою для її винесення є відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливість проведення інспекційного відвідування. У зв`язку з чим, строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 12 днів. Також в ній міститься зобов`язання позивача надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Надаючи оцінку правомірності такої вимоги, суд зазначає наступне.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів (п.10 Порядку №295).

У п.12 Порядку №295 встановлено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно з п.18 Порядку №295 у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Отже, єдиною підставою для зупинення строку проведення інспекційного відвідування є встановлення інспекторами праці факту відсутності в об`єкта відвідування документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

Із вимоги вбачається, що підставою для її винесення відповідач вбачає у відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. Проте, виходячи з того, що відповідач не міг встановити відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю без проведення інспекційного відвідування, суд розцінює вимогу, як таку, що надана в порядку, визначеному п.12, а не п.18 Порядку №295. Підтвердженням такого висновку також є зазначення у вимозі про обов`язок позивача надати документи, а не про їх поновлення, як того вимагає п.18 Порядку №295.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не мав підстав для зупинення строку інспекційного відвідування, а отже порушив вимоги Порядку №295 щодо строку проведення інспекційного відвідування позивача. Крім цього, суд зазначає, що строк для виконання вимоги перевищував строки проведення інспекційного відвідування, що є порушенням п.10 Порядку №295.

Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Враховуючи те, що інспекційне відвідування фактично не проводилось, то відповідач не мав права складати акт інспекційного відвідування. Більше того, строк інспекційного відвідування позивача, згідно з направленням №2362, встановлений з 30.10.2018 по 31.10.2018, а оскільки підстав для його зупинення не існувало, то акт інспекційного відвідування від 14.11.2018 складений поза межами строку проведення інспекційного відвідування.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що акт про неможливість проведення інспекційного відвідування може слугувати лише підставою для вжиття заходів до суб`єкта господарювання з усунення встановлених перешкод (відсутність його за місцезнаходженням) і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням, оскільки оскаржена постанова винесена на підставі акта інспекційного відвідування, а не на підставі акта про неможливість інспекційного відвідування.

Щодо порушень позивачем вимог законодавства про працю, які встановлені оскарженою постановою, суд зазначає таке.

В оскарженій постанові зафіксовано порушення вимог ст.259 КЗпП України, а саме вчинення позивачем перешкод ГУ Держпраці у Львівській області для проведення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 вказаного Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою (п.16 Порядку №295).

Таким чином, під створенням перешкод слід розуміти відмову у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених п. 11 Порядку №295). Відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням та відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю не вважається створенням перешкод в розумінні абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України, а може лише слугувати підставою для складення акта про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Суд також зазначає, що норми КЗпП України мають вищу юридичну силу щодо норм, викладених в Порядку №295.

Щодо такого порушення як ненадання позивачем документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, необхідних для інспекційного відвідування, суд повторно підкреслює, що вказаний у вимозі строк надання таких документів позивачем (до 13.11.2018) виходив за межі строку інспекційного відвідування, а тому в позивача не виникло обов`язку щодо її виконання.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не повідомив про інспекційне відвідування 30-31 жовтня 2018 року, то такі є безпідставними, оскільки нормами законодавства не передбачено обов`язку відповідача завчасно повідомляти про проведення такого відвідування.

Суд оцінюючи аргументи позивача про те, що відповідач не мав повноважень перевірки фізичних осіб-підприємців за їх місцезнаходженням, оскільки такими наділені органи податкової служби разом із органами реєстраційних служб, дійшов наступних висновків.

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з п.1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 Головне управління Державної служби України з питань праці у Львівській області є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Пунктом 2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суд встановив, що спроба інспекційного відвідування здійснена за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, до повноважень відповідача належить проведення інспекційних відвідувань щодо фізичних осіб-підприємців, а отже доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Щодо посилання позивача на те, що вона не отримувала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та лист-вимогу для надання документів, суд зазначає наступне.

Згідно з наданою відповідачем паперовою копією електронного доказу зі сайту ПАТ «Укрпошта» відправлення №372 вручено 13.11.2018.

Суд зазначає, що 02.10.2019 на виконання ухвали суду від 04.09.2019 про витребування доказів від Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» надійшов лист, в якому зазначено, що відповідну інформацію надати неможливо, оскільки минули строки її зберігання.

Таким чином, оскільки відправлення вручено 13.11.2018, а доказів на спростування такого факту не надано, суд вважає такі аргументи необґрунтованими. Проте, в контексті розгляду справи суд зазначає, що така обставина не впливає на оцінку правомірності оскарженої постанови.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Львівській області від 07.12.2018 №ЛВ2711/1466/НД/АВ про накладення на позивача штрафу в розмірі 11169,00 грн. є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн., сплачений відповідно до квитанції від 14.03.2019 №П9836.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 07.12.2018 №ЛВ2711/1466/НД/АВ про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області , місцезнаходження: 79005, Львівська обл., м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8 за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 15.10.2019.

Суддя А.Г. Гулик