Справа № 480/2634/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 р. Справа № 480/2634/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що подав відповідачу заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. Листом від 25.04.2019 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Підставою вказано що земельна ділянка передана громадянам для розширення особистих підсобних господарств. Вважає таку відмову протиправною. Громадяни, яким рішенням сільської ради передано у користування земельні ділянки, не тільки не реєстрували таке право, а і фактично не користувались земельними ділянками. Відповідач відмовив з підстав, не передбачених законом.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 03.04.2019 та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначену у заяві від 03.04.2019.

Відповідач подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує. Зазначив, що при розгляді заяви позивача було встановлено, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, частково відносяться до земель сільськогосподарського призначення - особисті підсобні господарства. Земельні ділянки були раніше виділені громадянам для ведення особистого підсобного господарства. Питання затвердження проекту землеустрою є виключними повноваженнями ГУ Держгеокадастру і суд не може втручатись у здійснення державним органом своїх дискреційних повноважень. Просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 8).

Листом від 25.04.2019 № №К--5303-2714/21-19/21-19 відповідач повідомив про неможливість задоволення поданої ним заяви, оскільки землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки, раніше надані громадянам для розширення особистих підсобних господарств (а.с. 9).

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Статтею 118 ЗК України визначено строк для розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передбачено два можливі варіанти рішень за наслідками розгляду такої заяви - задоволення заяви та надання дозволу або відмова у наданні дозволу з передбачених на те законом підстав. Інших варіантів поведінки уповноваженого органу за наслідками розгляду заяви законом не передбачено. Заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не була відповідачем задоволена та за наслідками її розгляду не був виданий наказ. Зі змісту листа від 25.04.2019 вбачається, що заява розглянута по суті та відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення. За таких обставин, суд трактує лист відповідача від 25.04.2019 саме як відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Обґрунтовуючи неможливість надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач зазначає про те, що бажана земельна ділянка відноситься до земель, які раніше були надані громадянам. На підтвердження зазначеного представник відповідача надав суду інформаційну довідку відділу у Лебединському районі де вказано, що земельні ділянки не сформовані, а також, що зазначені на викопіюванні земельні ділянки були надані у користування громадянам для ведення особистого підсобного господарства згідно рішення № 10 виконавчого комітету від 28.03.1996 року (а.с. 29).

Рішенням виконавчого комітету Московськобобрицької сільської ради народних депутатів від 28.03.1996 № 10 жителям сільської ради, перелік яких вказаний у додатку до рішення, були надані в користування земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, землевпоряднику доручено виділити в натурі земельні ділянки і внести зміни до земельно-кадастрових документів (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У листі від 25.04.2019 відповідач не зазначив, кому саме передано земельну ділянку, на яку позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а також не вказав чи була надана така земля у власність чи користування. В ході розгляду справи відповідач не надав відомостей, яка особа, з реалізацією якого титулу (права власності/користування) та на підставі яких документів використовує бажану земельну ділянку, на розроблення проекту землеустрою якої позивач просив надати дозвіл. Не надано також доказів реєстрації у встановленому законом порядку такого права на земельну ділянку за особами, зазначеному в рішенні сільської ради.

Посилання на ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, також не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано відомостей, яка саме ділянка та у якої саме особи перебуває у власності чи користуванні.

Відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у власності чи користуванні якої-небудь іншої особи та є підстави для застосування положень ч. 5 ст. 116 ЗК України. Враховуючи викладене, відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність визнається судом протиправною.

Приймаючи до уваги те, що ГУ Держгеокадастру протиправно відмовило у наданні такого дозволу, суд задовольняє позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту, оскільки на момент розгляду справи зазначені вимоги є передчасними. Задоволення позовних вимог у формі зобов`язання повторно розглянути заяву виключає одночасне задоволення вимог про зобов`язання надати дозвіл, оскільки таким діям повинен передувати повторний розгляд заяви та ухвалення ГУ Держгеокадастру відповідного рішення.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, викладену у листі від 25.04.2019 №К--5303-2714/21-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 25, м. Суми, Сумська область, 40000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.04.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області .

В частині вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко