Справа № 367/102/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/102/19 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Ганечко О. М., Василенка Я. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, в якій з урахуванням змін від 25.04.2019, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області, яка виражена у відмові у призначенні страхових виплат та зобов`язати визнати акт про настання нещасного випадку дійсним;

- зобов`язати Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області прийняти та визнати завірену нотаріусом копію акту про нещасний випадок; вести розрахунки та відшкодування згідно визначених МСЕК відсотків, від середньої заробітної плати за кваліфікацією ОСОБА_1 в Україні, так як неможливо на даний момент встановити та підтвердити розмір заробітної плати ОСОБА_1 у відповідності до законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання з`явилися сторони. Позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Представник відповідача просив залишити ухвалене рішення суду без змін, посилаючись на доводи, викладені в письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з того, що позивачем при подачі відповідачеві заяви про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві не було подано копії трудової книжки або витягу з неї. Також, за наслідками розгляду заяви позивача про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні такої заяви, яке оформлене листом від 18.06.2018 № 06/599, що виключає бездіяльність відповідача на яку посилається позивач.

Апелянт в свою чергу, вказує, що відповідальним за правильність складання акту про нещасний випадок є саме керівник підприємства, а працівник не несе відповідальність за неправильно складений акт про нещасний випадок, що випливає з вказаного положення. Також зазначає, що законодавством чітко визначено перелік підстав, які можуть стати причиною відмови у страхових виплатах, серед яких не зазначено такі, на які посилається Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області та суд першої інстанції.

Як встановлено судом, 15.06.1992 між Горлівським територіальним союзом кооперативів, в особі Якусевича В.І. та підрядним колективом до складу якого входив ОСОБА_1 , було укладено договір підряду.

Згідно пункту 1.1 договору замовник надає перелік робіт на цегляному заводі с.Холодне, Новоазовського району з метою організації виробництва керамічної цегли.

Відповідно до акту про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1, 19.08.1992 під час виконання ревізійних робіт пульта управління скребкового перенавантажувача ОСОБА_1 отримав травму ноги, а саме: відкритий перелом шийки таранної кістки, кубовидної кістки з дефектом кісткової тканини правої ноги.

З виписки медико-соціальної експертної комісії від 16.06.1995 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у розмірі 25%.

02.04.2018 медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачеві ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 10% з 02 квітня 2018 року, довічно.

На підставі вказаних документів позивач звернувся до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області із заявою про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням, оформленим листом 18.06.2018 № 06/599 відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача з тих підстав, що до заяви не додано оригіналу акту про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом за формою Н-1; довідки про середню заробітну плату; оригіналу трудової книжки, а також у зв`язку з низкою порушень, допущених під час розслідування і складання даного акту.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні страхових виплат протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХIV.

Пункт 10 частини 1 статті 1 Закону № 1105-ХIV надає визначення страхові випадки за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до статті 36 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються зокрема із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Статтею 38 Закону № 1105-ХIV встановлено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону № 1105-ХIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Статтею 43 Закону № 1105-ХIV встановлено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. (Стаття 44 Закону № 1105-ХIV).

При подачі заяви про проведення страхових виплат позивачем було подано відповідачеві нотаріально засвідчену копію акту про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1, 19.08.1992, однак відповідачем відмовлено в призначені таких виплат посилаючись на те, що позивачем не подано оригіналу акту про нещасний випадок та акту про нещасний випадок не відповідає Положенню про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві від 17.08.1989 № 8-12.

В зв`язку з виявленими порушеннями відповідачем прийнято рішення не визнавати Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, затверджений 20.08.1992 року, складений з чисельними порушенням чинного на той час Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, та не розглядати справу про страхові виплати до усунення Позивачем вказаних порушень.

Як убачається з додатку до листа відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 18.06.2018 № 06/599 на час розслідування нещасного випадку діяло «Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого Постановою Президії ВЦРПС і Держпроматомнагляду СРСР від 17.08.1989 № 8-12.

Відповідачем вказано, що в акті форми Н-1 порушено наступні положення:

- п. 2.2. відсутні підписи під Актом представників всієї комісії, що проводила розслідування нещасного випадку (начальника відділу (бюро, инженер, специалист, исполняющий его обязаности) охорони праці (старшого общественного инспектора по охране труда);

- п. 1.4. в акті відсутнє кодування інформації по пунктам з 1 по 15.6.;

- п. 10 в акті не зазначено кількість повних годин з початку роботи;

- п. 11 в акті під час опису обставин не зазначено короткої характеристики умов праці, не зазначено хто керував роботою або організовував її;

- п. 11.4. не зазначено чи перебував потерпілий в стані сп`яніння;

- п. 13 не зазначено осіб, дії або бездіяльність котрих стали основою та супутньою причиною нещасного випадку, призвели до порушення законодавства.

Стосовно доводів відповідача про наявність недоліків в акті про нещасний випадок форми Н-1, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до постанови Президіуму ВЦСПС СРСР від 17.08.1989 №8-12 про затвердження положення про розслідування та ведення обліку нещасних випадків на виробництві, розслідуються та ведеться облік нещасних випадків: каліцтво, гострі професійні захворювання, теплові удари:

1.3. Не беруться на облік випадки смерті природнього характеру, самогубства, а також травми, отримані потерпілими при скоєні ними злочинів.

1.5. Відповідальність за правильне розслідування та облік нещасних випадків на підприємстві, оформлення актів форми Н-1,… несе керівник підприємства.

1.6. Контроль за правильне розслідування та облік нещасних випадків на підприємстві,…виконують міністерства, відомства, вище стоящі господарські органи, профсоюзні комітети підприємств, технічна інспекція праці, ради та комітети профсоюзів, органи державного надзору на підконтрольних підприємствах( об`єктах ).

Таким чином, згідно з підп.1.5 п.1 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві від 17.08.1989 року (яке діяло на час, коли стався нещасний випадок з позивачем) відповідальність за правильне та своєчасне розслідування нещасних випадків на виробництві, складанні актів по формі Н-1 несе керівник структурного підрозділу.

Відтак, обов`язок належно оформити акт по формі Н-1 законодавством покладено на адміністрацію підприємства.

Зі змісту копії акта про нещасний випадок форми Н-1 слідує, що в ньому зазначено про обставини, за яких стався нещасний випадок, при цьому виклад цих обставин дає можливість зрозуміти перебіг події і власне її завершення, зокрема те, що травма, яку отримав ОСОБА_1 є такою, що настала внаслідок трудового каліцтва. Тому доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими. Про причини нещасного випадку, в тому ж акті форми Н-1 вони зазначені в п. 11.2 - «неправильні прийоми в роботі, необережність при виконанні ревізійних робіт пульта управління».

Основним документом на підставі якого проводиться отримання відшкодування шкоди, заподіяної працівникам, внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків є «Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затверджених Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24 (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до зазначеного Порядку потерпілі особи, або особи, які мають право на страхові виплати, зобов`язані надати до робочих органів Фонду перелік документів, зазначений зокрема в пункті 3.1. Порядку. Для призначення: дворазової допомоги та щомісячної страхової виплати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду подаються: 1) заява потерпілого про призначення шахових виплат; 2) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався); 3) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався); 4) акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено); 5) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з даного питання); 6) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності; 7) довідка про середню заробітну плату (доход); 8) копія -трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу; 9) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок); 10) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому; 11) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при робочих органах виконавчої дирекції Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення застрахованою особою нормативних актів про охорону праці).

Фонд перевіряє наявність всіх документів та їх відповідність вимогам законодавства, після чого приймає рішення про розгляд справи про страхові виплати або ж повернення документів заявнику у випадку виявлення невідповідності їх законодавству.

Однак в порушення вказаного пункту Порядку заявником не було подано всіх необхідних для призначення страхових виплат документів, зокрема, довідку про середню заробітну плату та копії трудової книжки або витягу з неї та оригінал трудової книжки.

Як зазначено вище, згідно пункту 3.1 Порядку від 27.04.2007 № 24 для призначення щомісячної страхової виплати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду обов`язково також подається копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу.

З огляду на той факт, що позивачем не було подано разом із заявою про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві усіх необхідних документів, відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Колегія суддів враховує, що позивач має право повторно звернутися до робочих органів виконавчої дирекції Фонду за місцем проживання чи місцезнаходженням роботодавця після усунення недоліків у поданому пакеті документів.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності та в межах апеляційної скарги, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко

Повний текст постанови виготовлено 08.10.2019