Справа № 200/7997/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа№200/7997/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Ярової С.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення, скасування боргу та скасування пені, про прийняття рішення, яким вирішити нараховані та сплачені грошові кошти надміру сплаченими та такими, що підлягають поверненню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнень) просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 100 080,03 грн;

- скасувати борг відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 47 582,45 грн;

- скасувати пеню відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 3 013,75 грн;

- нараховані та сплачені за період проведення АТО суми в розмірі 4 737,9 грн з орендної плати за землю у період з 14 квітня 2014 року по 8 червня 2016 року вважати надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями та такими, що підлягають поверненню;

- витрати щодо сплати судового збору повернути позивачеві (а.с. 78-88).

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Позивач, будучи суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, має у користуванні на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана йому в оренду відповідно до договору оренди від 5 вересня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 та Новопетриківською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області на підставі рішення про передачу в оренду земельної ділянки площею 66,0 га із земель резервного фонду Новопетриківської сільської ради терміном на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У п. 3 зазначеного договору встановлено орендну плату з 2001 року в розмірі 120 % земельного податку, що становить в 2001 році: пашня - 13,33 грн за га, пасовища - 4,17 грн за га.

Прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням № 43153-4982-0538 позивачу визначено до сплати податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з фізичних осіб - тоді як позивач вже багато років використовує зазначену у договорі земельну ділянку у своїй підприємницькій діяльності як фізична особа-підприємець згідно цільового використання, зазначеного в договорі оренди, підтвердженням чого є щорічне подання ОСОБА_1 до податкового органу декларацій із зазначенням в них орендної плати за землю, як то передбачено положеннями п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, а також фактична сплата орендної плати за орендовану земельну ділянку згідно поданих декларацій.

Відповідно, правові підстави для визначення відповідачем податкового зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку контролюючим органом відсутні, а тому спірне рішення є протиправним.

Крім цього позивач зазначив, що в розрахунку відповідача нормативна грошова оцінка орендованої ним земельної ділянки становить 2 001 600,54 грн, а відповідно до витягу із технічної документації Держземагенства у Великоновосілківському районі станом на 18 січня 2019 року нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 1 548 964,68 грн. Зауважує, що Новопетриківська сільська рада як орган місцевого самоврядування не може визначати ставку земельного податку орендованої ним земельної ділянки, так як зазначена земля знаходиться поза межами населеного пункту (поза межами с. Новопетриківка) на землях резервного фонду.

Наполягає, що розмір орендної плати має визначатись договором оренди, але при цьому із обмеженнями, встановленими пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України - не менше 0,3% та не більше 1% нормативної грошової оцінки землі.

Просить суд скасувати також борг відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 47 582,45 грн, та скасувати пеню відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 3 013,75 грн, зазначаючи, що вказаний борг існує у базі відповідача протиправно, внаслідок прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення за 2014 рік з орендної плати за землю, та пеня за цей же період, при цьому дана заборгованість підпадає під пп. 101.2.4 Податкового кодексу, як борг, який виник внаслідок обставин непереборної сили у зв`язку із прийняттям Закону України № 1669-VII від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (позивач здійснював та здійснює свою господарську діяльність на території, де провадиться антитерористична операція).

Також вказує, що ним протягом квітня 2014 року - червня 206 року було сплачено в якості орендної плати за землю 4 737,90 грн (за квітень - грудень 2014 року - 1 160,00 грн, за 2015 рік - 2 181,90 грн, за січень - червень 2016 року - 1 396,00 грн), що відповідно до п. 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу вважаються надміру сплаченими та підлягають поверненню (а.с. 7, 57).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що згідно інформації - реєстру договорів, наданої Новопетриківською сільською радою до Великоновосілківського відділення Мар`їнської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області для нарахування орендної плати, у позивача знаходиться в оренді земельна ділянка площею 66 га в тому числі пашні - 55,3 га, пасовищ - 7,6 га, лісних полос 3,1 га згідно договору оренди № 2 від 10 вересня 2001 року, де встановлено сплату в розмірі 5% від суми земельного податку.

Рішенням Господарського суду Донецькій області від 7 вересня 2015 року по справі № 905/507/15 внесені зміни до договору оренди землі від 5 вересня 2001 року щодо визначення грошової оцінки землі. Позивач у 2015 - 2017 роках подавав декларації з орендної плати за землю із своїми обрахунками сплати податку до Великоновосілківського відділення Мар`їнської ОДПІ, які не відповідають законодавству.

У жовтні 2016 року Новопетриківська сільська рада повідомила Великоновосілківське відділення Мар`їнської ОДПІ про розмір орендної плати позивача, що підлягає сплаті за 2015-2016 роки згідно.

20 червня 2018 року Новопетриківська сільська рада прийняла рішення № 7/38-197 «Про місцеві податки та збори не території сільської ради на 2019 рік», яким затверджено Положення про плату за землю. Відповідно до п.п. 6.3 п. 6 Розділу ІІ «Положення про плату за землю» розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, орендодавцем яких виступає сільська рада, у відсотках до нормативної грошової оцінки землі становить відповідно до договорів оренди: землі для комерційних цілей - 10%; землі для промисловості та зв`язку - 12%; для земельних ділянок, які не увійшли в цей перелік - 5%.

20 лютого 2019 року позивач подав декларацію з орендної плати за землю № 1044 на суму 9 293,78 грн як фізична особа-підприємець, але зазначена декларація камеральну перевірку не пройшла.

З огляду на те що земельна ділянка загальною площею 66 га відповідно до умов договору оренди № 2 від 10 вересня 2001 року знаходиться в оренді у ОСОБА_1 як фізичної особи, а не як фізичної особи-підприємця, він повинен сплачувати орендну плату як фізична особа. Саме тому спірне рішення було прийняте відносно ОСОБА_1 як фізичної особи, а не як суб`єкта підприємницької діяльності.

Щодо вимог позивача про скасування суми боргу та пені та позовних вимог щодо визначення нарахованих та сплачених ним за період проведення АТО сум в розмірі 4 737,9 грн з орендної плати за землю у період з 14 квітня 2014 року по 8 червня 2016 року - як надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями та такими, що підлягають поверненню, відповідачем зазначено, що зазначена позивачем сума боргу була предметом спору в іншій адміністративній справі, а списання безнадійного боргу врегульовано Порядком списання безнадійного боргу, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів від 10 жовтня 2013 року № 577, і позивач не звертався до відповідача в передбаченому вказаним документом порядку (а.с. 54-56, 93-94).

Ухвалою суду від 17 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 8 серпня 2019 року (а.с. 1).

Протокольною ухвалою суду від 8 серпня у підготовчому засіданні оголошено перерву до 15 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 вересня 2019 року (а.с. 199).

Протокольною ухвалою суду від 11 вересня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16 вересня 2019 року.

16 вересня 2019 року до судового засідання з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача.

Позивач та його представник 16 вересня 2019 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про держану реєстрації є суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем з 24 травня 2004 року, з 29 грудня 2004 року є платником єдиного податку на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку від 29 грудня 2004 року НОМЕР_3 та з 1 січня 2012 року на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку від 31 травня 2012 року НОМЕР_2 є платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування (а.с. 22-24).

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області, управління), зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ідентифікаційний , місцезнаходження: 87526, Донецька область, місто Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114. В даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, є суб`єктом владних повноважень та згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як встановлено судом, 20 серпня 2001 року рішенням Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 3/18-5 про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 вирішено передати позивачу земельну ділянку площею 66,0 га із земель резервного фонду Новопетриківської сільської ради в оренду строком на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також у рішенні зазначено, що орендна плата з 2001 року має бути встановлена в розмірі 120 % земельного податку, що складає в 2001 році: пашня 13,33 грн за 1 га, пасовище 4,17 грн за 1 га (зв.бік а.с. 10).

5 вересня 2001 року на виконання цього рішення між ОСОБА_1 та Новопетриківською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області укладено договір оренди землі, посвідчений державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Плаксіним С.В., згідно умов якого позивач прийняв в тимчасове платне користування та володіння ділянку землі сільськогосподарського призначення площею 66,0 га, в тому числі ріллі - 55,3 га, пасовища - 7,6 га, лісові смуги - 3,1 га, для товарного сільськогосподарського виробництва (цільове призначення) строком на 20 років (а.с. 11-12).

Як вбачається зі змісту цього договору с т а в к а орендної плати визначена пунктом 3.1 договору, у п. 3.2 визначені умови щодо форми платежу, у п. 3.3 - порядок сплати орендної плати, у п. 3.4 - порядок перегляду орендної плати. Зокрема, у п. 3.1 договору, яким врегламентована ставка орендної плати, вказано, що орендна плата становить 768,84 грн в рік. Також цей пункт договору містить допис, зроблений кульковою ручкою наступного змісту: «120% земельного податку, що складає у 2001 році: пашня - 13,33 грн за га, пасовища - 4,17 грн за га». На останньому аркуші договору міститься запис «дописаному 120% земельного податку, що складає у 2001 році: пашня - 13,33 грн за га, пасовища - 4,17 грн за га - вірити». Біля цього запису вказана дата - 5 вересня 2001 року - та міститься підпис нотаріуса (зв.бік а.с. 12).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 7 вересня 2015 року у справі № 905/507/15 (набрало законної сили 17 вересня 2015 року) до договору оренди землі від 5 вересня 2001 року внесені зміни, а саме: пункти 3.1, 3.3, 3.4. договору викладені в наступній редакції:

«3.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (К 3,997) становить 1 668 000,45 грн (один мільйон шістсот шістдесят вісім тисяч гривень сорок п`ять копійок), що підтверджено відомостями, наданими відділом Держземагенства у Великоновосілківському районі Донецької області.

3.3. Розмір нормативної грошової оцінки землі не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог чинного законодавства.

3.4. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до договору».

При цьому у мотивувальній частині цього рішення зазначено, що «не підлягають задоволенню позовні вимоги прокурора щодо внесення змін до п. 3.2 договору оренди в частині зміни с т а в к и орендної плати».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після укладення договору оренди землі набув статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи-підприємця) (а.с. 22) та використовував зазначену у договорі оренди земельну ділянку в своїй підприємницької діяльності - вирощування зернових культур (крим рису), бобових культур та насіння олійних культур з метою здійснення товарного сільськогосподарського виробництва - зазначене встановлено на підставі пояснень позивача та його представника, наданих у судовому засіданні, та вбачається із судового рішення, яким встановлені зазначені обставини - Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи № 0540/5230/18-а, в якому, зокрема, зазначено, що позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності, протягом 2014-2018 років щорічно подавались декларації з плати за землю за орендовану земельну ділянку; зазначені у поданих деклараціях нарахування відображені в обліковій картці позивача (а.с. 18-20).

Також в матеріалах справи міститься копії податкових декларацій з плати за землю, поданих позивачем за звітні 2018 та 2019 роки (а.с. 26-29), копії платіжних документів, які підтверджують сплату позивачем зазначених у деклараціях сум орендної плати (а.с. 187-190) та виписка з облікової картки платника - ОСОБА_1 (а.с. 95-183).

16 травня 2019 року відповідачем прийнято спірне повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 (отримане позивачем 11 червня 2019 року), яким ОСОБА_1 як фізичні особі визначено до сплати орендну плату з фізичних осіб (код платежу - 18010900) за 2019 рік в сумі 100 080,03 грн, з яким позивач не погоджується та вважає протиправним.

Згідно розрахунку до спірного податкового повідомлення-рішення орендна плата становить: 2 001 600,54 грн (нормативна грошова оцінка землі згідно даних Новопетриківської сільської ради) * 5% (ставка податку відносно грошової оцінки землі) = 200 080,03 грн (зв. бік а.с. 7).

Суд зазначає, що у разом із повідомленням-рішенням позивачу було направлено квитанцію на оплату зазначеної у повідомленні-рішенні суми орендної плати та суми боргу у розмірі 47 582,45 грн та суми пені у розмірі 3 013,75 грн (а.с. 7).

Також матеріали справи містять копії квитанцій про сплату позивачем орендної плати за землю у період з 2014 року по 2019 рік, в тому числі квитанції за період: з 14 квітня 2014 року по 8 червня 2016 року, протягом якого позивачем було сплачено в якості орендної плати за землю 4 737,90 грн (за квітень - грудень 2014 року - 1 160,00 грн, за 2015 рік - 2 181,90 грн, за січень - червень 2016 року - 1 396,00 грн) (а.с. 185, зв. бік а.с. 193, 194-195) і вказані платежі позивач вважає надмірною сплатою та такою, що підлягає поверненню відповідно до п. 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу.

Будучи не згодним із даним повідомленням-рішенням та із тим, що відповідно до вказаного повідомлення-рішення (як зазначає у позові позивач) за ним рахується борг у сумі 47 582,45 грн та пеня у сумі 3 013,75 грн, а також із тим, що йому не були повернуті сплачені ним орендні платежі за землю у 2014 - 2016 роках, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішення спору по суті позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс).

Згідно пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 288.2 та п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Як зазначено у пп. 288.4, 288.5 ст. 288 Податкового кодексу розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) та орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу (пп. 288.5.1) не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до договору оренди від 5 вересня 2001 року (з врахуванням виправлень, зроблених нотаріусом під час оформлення цього договору) ставка орендної плати складає 120% земельного податку.

Згідно п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України).

Згідно п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності повноважень у Новопетриківської сільської ради приймати рішення стосовно ставок земельного податку.

Як вбачається з Додатку № 1 до Рішення Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20 червня 2018 року № 7/38-197 «Про встановлення ставок, пільг із сплати земельного податку та розміру орендної плати на 2019 рік» ставка податку (% нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місця знаходження) для фізичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва складає 0,5% (а.с. зв. бік а.с. 212).

Крім цього суд зазначає, що Додаток № 4 до Рішення Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20 червня 2018 року № 7/38-197 (Орендна плата) не містить відомостей щодо встановлення орендної плати за землю за використання земель сільськогосподарського призначення зі ставкою 5% (зв. бік а.с. 220 - 221).

Наведене спростовує твердження відповідача щодо встановлення Новопетріківською сільською радою орендної плати у 2019 році у розмірі 5%.

Відповідно до п. 4 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 23 травня 2017 року № 262, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 травня 2017 року за № 679/30547 (який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, перелоги) та несільськогосподарські угіддя на землях сільськогосподарського призначення та визначає в якості бази для нормативної грошової оцінки відомості Державного земельного кадастру та документацію із землеустрою), дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Як вбачається з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0993 площею 59.4011 га, отриманого на запит зацікавленої особи - ОСОБА_1 від державного кадастрового реєстратора відділу у Великоновосілківському районі Міськрайонного управління у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18 січня 2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1 548 964,68 грн (а.с. 25).

Таким чином, відповідно до договору оренди від 5 вересня 2001 року, з врахуванням приписів пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу та Рішення Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20 червня 2018 року № 7/38-197 (щодо ставки земельного податку) розмір орендної плати за землю за договором оренди землі від 5 вересня 2001 року, зареєстрованим за № 2 від 10 вересня 2001 року, на 2019 рік складає:

120% * (0,5% * 1 548 964,68 грн) = 9 293,79 грн,

де:

120% - ставка річної орендної плати стосовно земельного податку;

(0,5% * 1 548 964,68 грн) - розмір земельного податку відповідно до грошової оцінки землі (а.с. 25) та встановленої Рішенням Новопетриківської сільської ради від 20 червня 2018 року № 7/38-197 відсоткової ставки земельного податку для земель сільськогосподарського призначення (зв. бік а.с. 212).

В судовому засіданні встановлено, що саме такий розмір орендної плати позивач зазначав у поданій ним податковій декларації за 2019 рік (а.с. 28-29).

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з договору оренди від 5 вересня 2001 року орендарем земельної ділянки в ньому зазначена фізична особа - ОСОБА_1 .

За поясненням позивача станом на час укладення цього договору оренди він не мав статусу суб`єкта господарювання (не був суб`єктом підприємницької діяльності), але метою отримання землі в оренду було саме використання даної земельної ділянки в майбутній підприємницької діяльності позивача - для вирощування зернових культур (крим рису), бобових культур та насіння олійних культур з метою здійснення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначене підтверджується і Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи № 0540/5230/18-а (а.с. 18-20), в якому крім іншого, зазначено, що позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності, наведена земельна ділянка використовується в господарській (підприємницької) діяльності; протягом 2014-2018 років своєчасно подавались декларації з плати за землю за орендовану земельну ділянку (за 2014 рік - 10 січня 2014 року, за 2015 рік - 10 лютого 2015 року, за 2016 рік - 26 лютого 2016 року, за 2017 рік - 30 січня 2017 року, за 2018 рік - 1 лютого 2018 року); відповідні нарахування на підставі наданих декларацій відображені відповідачем в обліковій картці позивача (зв. бік а.с. 19).

Згідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

В матеріалах справи міститься копії податкових декларацій з плати за землю, поданих позивачем за звітні 2018 та 2019 роки (від 1 лютого 2018 року за 2018 рік, річна сума орендної плати - 7 057,61 грн (щомісячно - 588,13 грн) (а.с. 26); від 22 січня 2019 року за 2019 рік, річна сума орендної плати - 9 293,79 грн (щомісячно - 775,00 грн) (а.с. 28-29)) та копії платіжних документів, які підтверджують сплату позивачем зазначених у деклараціях сум орендної плати та виписка з облікової картки платника - ОСОБА_1 (а.с. 95-183).

Використання зазначеної земельної ділянки з метою здійснення товарного сільськогосподарського виробництва в господарській (підприємницької) діяльності позивача не спростовано і відповідачем у справі.

Суд зауважує, що відповідачем, який протягом тривалого часу отримував від позивача податкові декларації щодо орендної плати за зазначеним договором оренди, після отримання податкової декларації за 2019 рік як контролюючим органом не було вчинено дій, скерованих на перевірку правильності поданих декларацій, зокрема, не було проведено камеральної перевірки.

При цьому позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності, відкрито протягом багатьох років використовує у своєї господарської діяльності орендовану земельну ділянку, своєчасно подає до фіскального органу відповідні податкові декларації та сплачує зазначені у деклараціях суми орендної плати за землю.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що спірне повідомлення-рішення, прийняте відповідачем стосовно позивача як фізичної особи на підставі п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу - є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині - підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про скасування боргу відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 47 582,45 грн та скасування пені відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43153-4982-0538 від 16 травня 2019 року у розмірі 3 013,75 грн - суд зазначає, що спірне повідомлення-рішення не містить в собі зазначення про суми боргу позивача та нарахованої йому пені. Як вже зазначалось судом раніше, зазначена сума боргу та пені міститься лише в платіжної квитанції, яка, за поясненням відповідача, була направлена позивачеві та отримана останнім разом зі спірним повідомленням-рішенням (а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що бланк квитанції про сплату боргу та пені не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства, крім цього, вимоги про скасування боргу також не відповідають приписам ч. 1 ст. 5 КАС України - адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо скасування боргу.

Також суд зазначає, що як вбачається із позовної заяви позивач мотивує свої вимоги тим, даний борг з орендної плати за землю виник у зв`язку із винесенням відповідачем податкового повідомлення-рішення № 3791-15 від 17 червня 2014 року.

Відповідно до Реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/61523467) постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 805/2858/16-а (набрала чинності 2 квітня 2018 року) вирішено спір щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 39 222,45 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № 3791-15 від 17 червня 2014 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем - орендна плата з фізичних осіб за кодом платежу 13050500 у сумі 40 679,44 грн (позов Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення боргу задоволено).

Враховуючи зазначене вище позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача - вважати нараховані та сплачені за період проведення АТО суми в розмірі 4 737,9 грн з орендної плати за землю у період з 14 квітня 2014 року по 8 червня 2016 року надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями та такими, що підлягають поверненню, - суд зазначає, що вказані вимоги також не відповідають ч. 1 ст. 5 КАС України - адміністративний суд позбавлений повноважень прийняти рішення, яким встановити факт надмірною сплати особою грошових коштів.

Разом із цим суд вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права звернутися до відповідача в порядку, передбаченому «Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, зареєстрованого в Мінюсті 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376, із заявою про списання безнадійного податкового боргу.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у сумі 1 506,76 грн (а.с. 3).

Беручи до уваги висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог позивача стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 1 000,80 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 94, 132, 134, 139, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, скасування боргу та скасування пені, про прийняття рішення, яким вирішити нараховані та сплачені грошові кошти надміру сплаченими та такими, що підлягають поверненню - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 травня 2019 року № 43153-4982-0538, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2019 рік в сумі 100 080,03 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1000,80 (одну тисячу) грн 80 копійок.

Рішення суду прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому в присутності позивача, представника позивача та представника відповідача.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 20019 року.

Суддя Н.П. Волгіна