Справа № 560/575/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/575/19

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області (далі управління Держпраці), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06.02.2019 №22/57.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 06.02.2019 №22/57;

-скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Хмельницького окружного адміністративного від 02 травня 2019 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що постанова про накладення штрафу від 06.02.2019 №22/57 винесена на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 22.01.2019 № 0031/22-01-13/НОМЕР_1 з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 трудового законодавства за період з 16.11.2018 по 30.11.2018. Під час проведення документальної перевірки було використано не лише матеріали двох фактичних перевірок №0405/22-01-13-03/НОМЕР_1 та №0404/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 26.11.2018 року за період з 16.11.2018 по 23.11.2018, якими встановлено факт використання ФОП ОСОБА_1 праці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без належного оформлення трудових відносин, а й відомості, що містяться в інформаційних базах даних "АІС Податковий блок". В ході перевірки також відбиралися пояснення позивача та інших осіб.

08.08.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13 січня 2003 року.

26.11.2018 на підставі наказу від 13.11.2018 №3191, службовими особамиГУ ДФС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку з питань дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки №0405/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 26.11.2018, в якому викладено висновок про використання позивачем праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_3

26.11.2018 на підставі наказу від 13.11.2018 №3192 службові особи ГУ ДФС у Хмельницькій області здійснили фактичну перевірку з питань дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки №0404/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 26.11.2018 року, в якому викладений висновок про використання позивачем праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_2

22.01.2019 на підставі наказу від 09.01.2019 №33, службовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2016 по 30.11.2018, за результатами якої складено акт документальної перевірки №0031/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 22.01.2019 року, в якому зокрема зафіксовано, що позивачем використовувалась праця найманих працівників- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без належного оформлення трудових відносин.

30.01.2019 першим заступником начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області Логвиним О.О. прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №24 та направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу на 11 год. 30 хв. 06 лютого 2019 року, а також останню про розгляд справи 01.02.2018 повідомлено телефонограмою.

06.02.2019 постановою першого заступника начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області Логвина О.О. №22/57 на ФОП ОСОБА_1 на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України накладено штраф в розмірі 250380,00 грн. за порушення статей 2, 3, 21, 24 Кодексу законів про працю України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. №877-V .

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль)-діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю)- планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації (ст. 2 Закону №877-V).

Частиною 1 ст.259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 (далі - Положення №96) визначено, що державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п.п. 6 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право проводити безперешкодно перевірки в адміністративних приміщеннях робочих органів виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування) з питань призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, ознайомлюватися під час проведення перевірок з відповідними інформацією, документами і матеріалами та отримувати від фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування необхідні для виконання повноважень Держпраці копії або витяги з документів.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями (п. 8 Положення №96).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 ( далі - Порядок № 509).

Так, пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно з п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У силу п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У статті 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.92 р. №2694-ХІІ (далі - Закон №2694-ХІІ) зазначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Крім того, згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами п.6 ч.1 та 3 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст.24 КЗпП України, згідно порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" на роботодавця покладено обов`язок повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевий орган Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Ч. 1, 2 та 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Так, оскаржувана постанова від 06.02.2019 №22/57 винесена відповідачем за неналежне оформлення трудових відносин позивача з фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зі змісту останньої слідує, що при її винесенні посадовою особою відповідача використано Акти фактичної перевірки №0405/22-01-13-03/НОМЕР_1 та №0404/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 26.11.2018, а також Акт документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 0031/22-01-13/НОМЕР_1 від 22.01.2019.

Як вбачається з вказаних актів, спеціалістами ГУ ДФС у Хмельницькій області під час проведення документальних позапланових виїзних перевірок виявлено використання ФОП ОСОБА_1 в період з 01.12.2016 по 30.11.2018 працю найманих працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без перерахування до бюджету податку з доходів найманих працівників. В ході перевірок ФОП ОСОБА_1 підтвердила, що у неї працювали саме ці особи.

На спростування відомостей щодо несплати ПДФО за вказаних працівників ФОП ОСОБА_1 надала суду індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Із них слідує, що страхові внески в 2018 році за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внесені лише за листопад в сумі 3723 грн. за кожну. Згідно трудових договорів, наданих позивачем, зазначені працівники прийняті на роботу 13 листопада 2018, а оскільки відповідно до норм чинного законодавства внески за застрахованого працівника вносяться щомісячно, то сума внесків за половину листопада 2018 року не відповідає розміру внесків, які сплачуються з мінімальної заробітної плати, яка зазначена в договорах.

Колегія суддів звертає увагу, що сума страхових внесків в індивідуальних відомостях вказана за 30 робочих днів, тоді як з договорів, наданих самою ж ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 працювали не повний місяць.

При цьому, колегія суддів вважає, що факт сплати страхових внесків не може підтверджувати факт перерахування до бюджету податку з доходів найманих прцівників.

Також, в ході здійснення інспекційного відвідування головними державними ревізорами-інспекторами відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, самозайнятих осіб, управління податків і зборів з фізичними особами ГУ ДФС у Хмельницькій області встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності використовувала працю двох найманих працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які працювали без належно оформлених трудових відносин.

Так, в акті фактичної виїзної перевірки №0404/22-01-13/03/НОМЕР_1 від 26.11.2018 зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в період з 25.05.2017 по 16.11.2018 використовувала працю неоформленого найманого працівника ОСОБА_2 в відділі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться ТРЦ "Квартал" (м.Хмельницький вул.Кам`янецька,17). ОСОБА_1

Стосовно ОСОБА_3 в акті відмічено, що остання станом на 16.11.2018 працювала в відділі "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться ТРЦ "Квартал" (м. Хмельницьуий вул.Кам`янецька,17). де здійснює господарську діяльність ОСОБА_1 , без укладення трудового договору.

Під час перевірки трудових договорів, заяв вищезазначених осіб на прийняття на роботу, наказів щодо прийняття на роботу, ФОП ОСОБА_1 не надано. Про допуск найманих працівників до роботи орган ДФС не повідомлено.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивачем подавались заперечення до актів перевірки, якими зафіксовано порушення, за які останню притягнуто до відповідальності за порушення трудового законодавства.

Також у справі знаходяться надані ОСОБА_1 ГУ ДФС України у Хмельницькій області письмові пояснення від 20.11.2018, в яких зокрема підтверджено, що ОСОБА_5 з 25.05.2017 року по 16.11.2018 періодично підміняла ОСОБА_1 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", в зв`язку з тим, що останній не було з ким залишити малолітню дитину. Також у ФОП ОСОБА_1 з 13.11.2018 працює продавець ОСОБА_3 , однак будь-яких трудових договорів з цими працівниками не укладалось.

Згідно пояснень ОСОБА_3 від 16.11.2018, остання в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" знаходилась тимчасово на випробувальному терміні.

ОСОБА_3 також надано податковому органу письмові пояснення від 09.01.2019, за змістом яких вона працює в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" з жовтня 2018 року.

Між тим, 11.01.2019 ОСОБА_1 надала ГУ ДФС України у Хмельницькій області вже інші пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_5 з листопада 2018 була оформлена на роботі в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" офіційно, а ОСОБА_3 під час проведення перевірки перебувала на випробовувальному терміні та в ході перевірки 22.11.2018 було подано повідомлення про оформлення вказаного працівника на роботі.

ФОП ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції на підтвердження факту оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано копії: трудового договору № 1 від 13.11.2018, укладеного з ОСОБА_2 , наказ № 1 від 12.11.2018 про прийняття ОСОБА_2 на роботу, трудового договору № 1 від 13.11.2018, укладеного з ОСОБА_3 , наказ № 1 від 12.11.2018 про прийняття ОСОБА_3 на роботу.

В той же час, колегія суддів вважає, що сама лише наявність трудових договорів від 13.11.2018 та наказів від 12.11.2018 не може свідчити про укладення трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з дати вказаної у них, оскільки про прийняття працівника на роботу, роботодавець повинен невідкладно повідомити місцевий орган Державної фіскальної служби.

Як слідує з наявного в матеріалах справи повідомлення про прийняття працівника на роботу, останнє сформоване та подане до ГУ ДФС у Хмельницькій області 22.11.2018.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявність вищевказаних договір, наказів та повідомлення, може свідчити лише про усунення позивачем виявлених під час перевірок порушень, а не про їх відсутність.

Колегія суддів критично ставиться до наданих у суді першої інстанції пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в тій частині, що останні дійсно працюють у позивача з 13.11.2018 на підставі трудових договорів, оскільки такі доводи спростовані як доказами, наявними в матеріалах справи, так і поясненнями позивача та зазначених осіб, наданими органу ДФС.

Положеннями ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що наданими відповідачем доказами доведено допущення ФОП ОСОБА_1 порушення трудового законодавства, за що останню правомірно притягнуто до відповідальності згідно з постановою №22/57 від 06.02.2019.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у справі доказів, що підтверджують факт виконання трудових обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудових договорів та без повідомлення ДФС України про прийняття працівників на роботу, а також використання праці останніх без перерахування до бюджету податку з доходів найманих працівників.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору невірно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 205, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.