Справа № 520/6075/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

08 жовтня 2019 р. №520/6075/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м.Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 4 під`їзд, 6 поверх, ), третя особа: Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр онкології" (61070, м.Харків, вул. Лісопарківська, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, щодо ухвалення рішення №262 про утримання надмірну виплачених сум пенсій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.03.2015 року по 31.10.2018 року;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, відновити виплату призначеної за віком пільгової пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням заборгованості, яка виникла в період часу з 31.10.2018 року по сьогоднішній день на її рахунок;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, повернути грошові кошти, які були відраховані з її пенсії на підставі рішення №262 про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.03.2015 року по 31.10.2018 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача по прийняттю рішення №262 від 19.11.2018 року, яким з ОСОБА_1 утримано надмірно виплачену пенсію у розмірі 21759,97 грн. за період часу з 01.03.2015 по 31.10.2018 є незаконними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 21.06.2019 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу та третій особі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.43, 44).

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позов (а.с.45-67), в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Управлінням за заявою позивача було здійснено перерахунок пенсії від стажу, в результаті чого виявлено неправомірне зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 01.08.2006 по 31.08.2014 на посаді завідувача рентгенологічним відділенням, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 21759 грн. 97 коп. за період з 01.03.2015 по 31.10.2018 року. Для приведенням пенсійної справи до вимог чинного законодавства, а саме з коригуванням доплати за додатковий стаж відповідачем прийнято рішення від 19.11.2018 №262 про повернення надміру виплаченої пенсії. Таким чином, Управління діяло в порядок, спосіб та у межах чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Не погодившись з правовою позицією відповідача, позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що у період часу з 01.09.2005 по 31.12.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача рентгенівським відділенням з одночасним виконанням обов`язків лікаря-рентгенолога рентгенівського відділення Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру, а тому відповідач неправомірно дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування цього періоду по пільгового страхового стажу відповідача.

Крім того, згідно ст.50 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.101 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", суми надміру сплачених пенсій підлягають стягненню внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Оскільки, УПФУ не встановлено зловживань з боку позивача, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, своїм правом для подачі письмових пояснень, не скористалася.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З адміністративного позову судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії: ААБ № НОМЕР_2 (а.с.9).

Позивач перебуває на пенсійному обліку у Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Харкова та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 починаючи з 14.08.2006 року.

12.09.2018 ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова з заявою про здійснення перерахунку пенсії.

Листом відповідача від 16.10.2018 за №15864-02-1/49 позивача повідомлено, що у зв`язку з невірним розрахунком виявлено неправомірне зарахування до пільгового стажу по Списку №1 періоду з 01.08.2006 року по 31.08.2014 р. на посаді завідувача рентгенологічного відділення, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії в сумі 21759 грн. 97 коп. (а.с.62).

19.11.2018р. Шевченківським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії №1 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова прийнято рішення №262 про утримання надміру виплачених сум пенсій, в якому з посиланням на вимоги статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", у зв`язку з приведенням пенсійної справи згідно діючого законодавства, а саме коригування пільгового стажу відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення від 31.01.2015 №01-40/07/715 вирішено утримати з ОСОБА_1 суму переплати пенсії, яка утворилася за період з 01.03.2015 по 31.10.2018 у розмірі 21759 грн. 97 коп. (а.с.10).

Позивач з зазначеним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернулася за захистом своїх соціальних прав до суду.

Суд надаючи оцінку даним правовідносинам зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, позивач працювала з 25.08.1988 по 01.04.1999 на посаді лікаря-рентгенолога рентгенівського відділення Харківського обласного клініч ного онкологічного диспансеру, на підставі наказу № 103.

В період часу з 01.04.1999 по 01.04.2004 на посаді лікаря-рентгенолога рентгенівського кабінету діагностичного відділення Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру, на підставі наказу №31.

З 01.04.2004 по 01.09.2005 ОСОБА_1 працювала на посаді ліка ря-рентгенолога відділення променевої терапії №1 Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру, на підставі наказу №31.

В період часу з 01.09.2005 по 30.12.2016 працювала на посаді завідувача рентгенівським відділенням з виконанням обов`язків лікаря-рентгенолога рентгенівського відділення Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру, на підставі наказу №89-к, що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_3 (а.с.12-13).

З 03.01.2017 по 01.02.2019 працювала на посаді завідувачки рентге нологічного відділення, лікаря-рентгенолога Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології", на підставі наказу №473-ОС від 29.12.2016.

З 01.02.2019 по теперішній час, позивач працює на посаді лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології", на підставі наказу №93-ОС від 28.01.2019 р.

Відповідно до Наказу №118 Харківського обласного клінічного онкологічного центру від 26.05.2011 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження окремим категоріям співробітників Харківського обласного клінічного онкологічного центру права на пільгове пенсійне забезпечення й інші, законодавчо встановлені пільги й ком пенсації", передбачена посада "Завідувач відділенням, лікар-рентгенолог", що відноситься до робочого місця та роботою на рентген-апараті РУМ-20М с УРИ, РУМ - 20П, Арман, нео-Діагномакс. Під час роботи на цьому місці, на особу впливають шкідливі фактори у вигляді рентгенівського випромінювання, хімреактиви та свинець, для чого передбачено спецхарчування у вигляді молока.

Відповідно до п.8 ч.2 Посадової інструкції завідуючого рент генологічним відділенням ОСОБА_1 , затвердженої генера льним директором Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" від 01.01.2017 (далі - Інструкція), встановлено завдання та обов`язки завідуючого рентгенологічним відділенням, де він повинен регу лярно проводити рентгенологічні дослідження пацієнтам закріплених від ділень в рентген кабінеті в об`ємі навантаження лікаря-рентгенолога за за твердженим графіком, регулює потік пацієнтів шляхом першочергового прий ому осіб, маючих на те право.

Відповідно до п.18-19 ч.3 Інструкції, завідуючий рентгенологічним відді ленням, має право на правовий та соціальний захист та пільги та компенсації, згідно проведеної атестації робочих місць.

Підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється згідно зі Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів Украї ни, на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок (а.с.26), виданих підприємствами на підставі первинних документів про ха рактер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсій не забезпечення.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних по садах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовують ся для обчислення стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж п`яти років після затвердження її результатів, якщо впродовж цього часу на такому підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведе но позачергову атестацію.

Такий самий порядок застосовується в разі припинення діяльності підпри ємства, установи, організації з визначенням правонаступника.

За умови підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 р. (упродовж п`яти років після набрання чинності По рядку), до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за раховується весь період роботи на такому підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами пра ці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення ате стації та період роботи впродовж наступних п`яти років за умови, що впро довж цього часу па підприємстві не змінювалися докорінно умови і харак тер прані (виробництво, робота, робоче місце).

Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, про те що посилання відповідача на лист Департаменту соціального населення №01-40/07/715 від 31.01.2015, як на підставу в неправомірного зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи позивача з 01.08.2006 по 31.08.2014 на посаді завідувача рентгенологічним відділенням, у зв`язку з відсутністю вказаної посади в Списку№1 є формальним та незаконним, оскільки, вищезазначена посада, відповідно до посадової інструкції ОСОБА_1 . включає в себе з поміж інших посадових функцій обов`язоки та завдання лікаря-рентгенолога.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно статті 106 Закону України "Про пенсійне забезпечення" посадові особи суб`єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином суд зазначає, що відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення та перерахунку пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, відомостей про страховий стаж покладено на роботодавця (страхувальника).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 р. №712/9936/17.

Також суд зазначає, що статтею 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій, територіальний орган Пенсійного фонду України не може стягувати надміру виплачені суми пенсії у зв`язку з помилкою пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії або призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки № 58, у справі "Гаші проти Хорватії" та у справі "Трго проти Хорватії".

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" №44277/98).

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Водночас, частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Харкова №262 від 19.11.2018 про утримання надміру виплачених сум пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2015 по 31.10.2018 як таке, що прийняте з порушенням вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині відновлення раніше призначеної пільгової пенсії з урахуванням невиплачених сум з 31.10.2018 року та повернення незаконно утриманих коштів за період з 01.03.2015 по 31.10.2018 за рішенням відповідача №262 від 19.11.2018.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (61022, м. Харків, Держпром, 4 під., 6 пов., ) третя особа: Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр онкології"(61070,м.Харків, вул.Лісопарківська,4) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова №262 про утримання надмірну виплачених сум пенсій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.03.2015 року по 31.10.2018 року.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова, відновити виплату призначеної за віком пільгової пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням заборгованості, яка виникла в період часу з 31.10.2018 року по сьогоднішній день на її рахунок.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова, повернути грошові кошти, які були відраховані з її пенсії на підставі рішення №262 про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.03.2015 року по 31.10.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, Держпром, 4 під., 6 пов., ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Панченко