Справа № 546/222/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.Справа № 546/222/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.07.2019 року по справі № 546/222/17

за позовом ОСОБА_1

до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос"

про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ

13.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавській області (далі по тексту - Решетилівське об`єднане УПФУ, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі по тексту - ТОВ «Колос»), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 18.07.2017 (а.с. 107 т.1), прийнятої судом, просив суд:

- визнати протиправною відмову Решетилівського об`єднаного УПФУ від 15 лютого 2017 року за № 24/Б-02 в призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Решетилівське об`єднане УПФУ призначити та нарахувати пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14 вересня 2016 року.

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017 по справі № 546/222/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.08.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 скасовано.

Справу № 546/222/17 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У даній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Однак, суди попередніх інстанцій не перевірили факт звернення позивача до органів Пенсійного фонду 02.02.2017, про яке зазначено у листі Решетилівського об`єднаного УПФУ від 15.02.2017 № 24/Б-02, зміст заяви, яка подавалась позивачем, результати розгляду вказаної заяви. Вказано, що в матеріалах справи наявна копія власноручної заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 (вх. №24Б-02 від 02 лютого 2017 року), в якій він просив призначити пільгову пенсію як трактористу, проте, судом апеляційної інстанції вказаний доказ не досліджений. Крім того, Решетилівське об`єднане УПФУ у поясненнях на апеляційну скаргу також вказувало, що 02.02.2017 ОСОБА_1 звертався в усному порядку з приводу оформлення пенсії за віком як трактористу, та консультування щодо первинних документів. Із письмовою заявою позивач звернувся 06.02.2017, в якій просив надати роз`яснення по оформленню документів ТОВ «Колос» і пояснити відмову у прийнятті документів. Однак, судом апеляційної інстанції вказаним доводам позивача також не було надано жодної оцінки.

З огляду на викладене, Верховним Судом констатовано, що суди попередніх інстанцій не виконали обов`язку щодо вжиття всіх передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування обставин справи.

Вказано, що під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти законне та обґрунтоване рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, зокрема, перевірити факт звернення позивача до органів Пенсійного фонду 02 лютого 2017 року, зміст заяви, яка ним подавалась, результати розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.07.2019 по справі № 546/222/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос», про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.07.2019 по справі № 546/222/17 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки заяві ОСОБА_1 від 02.02.2017 про призначення йому пенсії як трактористу, не проаналізовано її у сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, наданими відповідачем листами та журналами. Вказує, що позивачем та його представником надавались як копії, так і оригінали документів, однак, судом безпідставно поставлено під сумнів факт подачі 02.02.2017 ОСОБА_1 письмової заяви до Решетилівського об`єднаного УПФУ, та протиправно не надано належної оцінки виправленням у журналі особистого прийому громадян, що свідчить про наявність ознак підробки. Пояснив, що позивач не пам`ятає всіх обставин звернення із заявою до відповідача, оскільки з моменту перших звернень його до Решетилівського об`єднаного УПФУ пройшло майже 3 роки. Зазначив, що відповідач не надав позивачу допомоги у реалізації його права на пенсію, та поставився до нього упереджено у зв`язку з наявністю заборгованості ТОВ «Колос» перед Пенсійним фондом. Вказує, що відповідачем не надано доказів надання або надіслання поштою позивачу правильного бланку заяви та пам`ятки пенсіонера. Вважає, що суд першої інстанції з метою ефективного захисту прав позивача повинен був хоча б зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з прийняттям відповідного рішення, однак, цього не зробив. Враховуючи викладене, вважає, що висновки суду першої інстанції є несправедливими, а рішення суду першої інстанції - необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що 02.02.2017 позивач не звертався до Решетилівського об`єднаного УПФУ з письмовою заявою про призначення пенсії. Копія заяви ОСОБА_1 з відбитком вхідного штампу відповідача від 02.02.2017 була надана представником позивача лише під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Оригінал заяви від 02.02.2017 представником позивача не надавався, а було надано лише її копію. При цьому, в судовому засіданні позивач не зміг навести обставини подання заяви від 02.02.2017, не зміг чітко зазначити, чи писав він цю заяву; вказував на те, що заява написана і підписана не ним; на питання представника відповідача щодо причин помилки у написанні в цій заяві по батькові ОСОБА_1 (« ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 ») вказав, що не міг так помилитися. Зазначені обставини ставлять під сумнів факт написання вказаної заяви самим позивачем.

Пояснив, що позивач 02.02.2017 звернувся до відповідача на особистому прийомі в усному порядку з питання оформлення пенсії за віком як трактористу та консультування щодо первинних документів. Спеціалістом Решетилівського сектору обслуговування громадян Решетилівського об`єднаного УПФУ 02.02.2017 було надано позивачу консультацію, що зафіксовано в журналі особистого прийому. Заява ОСОБА_1 позивача від 06.02.2017 не є заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії відповідачем не приймалось, а було надано відповідь від 15.02.2017 в порядку Закону України «Про звернення громадян». Враховуючи викладене, вважає правомірними дії відповідача у спірних відносинах.

10.10.2019 через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло клопотання про заміну відповідача - Решетилівського об`єднаного УПФУ правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» здійснено реорганізацію, зокрема, Решетилівського об`єднаного УПФУ шляхом приєднання до ГУПФУ в Полтавській області, яке є правонаступником відповідача.

З приводу поданого клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» передбачено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Цією постановою визначено Перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України (далі по тексту - Перелік № 628).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.08.2019 проведена державна реєстрація припинення юридичної особи Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в результаті реорганізації (запис за № 3000614).

Приписами ч.ч.1, 5 ст.104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи викладене, юридична особа Решетилівське об`єднане УПФУ Полтавської області є припиненою, а її правонаступником є Головне управління ПФУ в Полтавській області.

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне замінити позивача Решетилівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа предметно підсудна Решетилівському районному суду Полтавської області як місцевому адміністративному суду на підставі пп.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Так, суд першої інстанції вважав, що оскільки провадження у цій справі відкрито Решетилівським районним судом до набрання чинності КАС України у новій редакції, та постанову суду, ухвалену за результатами розгляду справи, скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, то згідно пп.10 п.1 Розділу VII Перехідних положень КАС України підстави для передачі справи на розгляд окружного адміністративного суду відсутні.

Відповідно до пп.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачаєтьсмя з матеріалів справи, до Решетилівського районного суду Полтавської області справа № 546/222/17 надійшла 28.09.2018, отже повинна розглядатися за правилами КАС в редакції чинній з 15.12.2017.

Правила предметної юрисдикції адміністративних судів встановлені статтею 20 КАС України в редакції чинній з 15.12.2017.

Частиною 1 статті 20 КАС України встановлено, що 1. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно з ч.2 ст.20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, положеннями частини першої статті 20 КАС України встановлено вичерпний перелік справ, які за своєю предметною юрисдикцією підсудні місцевим загальним судам.

Разом з тим, законодавцем окремо встановлено, що всі адміністративні справи, крім визначених частиною 1 статті 20 КАС України підсудні окружним адміністративним судам.

Враховуючи суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, зміст заявлених позивачем позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір предметно не підсудний місцевим загальним судам як адміністративним судам, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним.

Слід відмітити, що розгляд справи № 546/222/17, розпочатий Решетилівським районним судом Полтавської області до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, закінчився прийняттям постанови від 07.11.2017, яка в подальшому була скасована Верховним Судом, а справа направлена на новий судовий розгляд.

Відповідно до статті 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Отже, беручи до уваги, що зареєстрованим місцем проживання позивача є с. Шилівка Решетилівського району Полтавської області, а місцезнаходженням відповідача - м. Решетилівка Полтавської області, слід дійти висновку, що справа № 546/222/17 за позовом ОСОБА_1 щодо оскарження рішення Решетилівського об`єднаного УПФУ, зобов`язання призначити пенсію предметно підсудна Полтавському окружному адміністративному суду, а не Решетилівському районному суду Полтавської області як адміністративному суду.

Посилання суду на підпункт 10 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, як на підставу для розгладу даної справи Релшетилівським районним судом Полтавської області, є хибними, оскільки здійснюється новий розгляд цієї справи, та відповідно до правил, що діють з 15.12.2017 (набрання чинності нової редакції КАС України), дана справа предметна підсудна окружному адміністративному суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства.; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 4 КАС України адміністративним судом є суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В той же час, Кодекс адміністративного судочинства України не визначає порядок дій суду першої інстанції у разі подання до суду позову, який предметно не підсудний цьому суду, не визначає можливості повернення такого позову заявнику чи направлення його до суду, до предметної підсудності якого віднесено розгляд справи.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Оскільки належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил предметної, інстанційної та територіальної підсудності, суд першої інстанції, встановивши, що спір за правилами предметної підсудності встановленої законом належить до юрисдикції іншого суду, повинен був дійти висновку про необхідність направлення справи для розгляду до адміністративного суду до предметної юрисдикції якого належить її розгляд.

Однак, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо предметної підсудності, безпідставно не застосовано аналогію закону, яким визначено порядок дій суду при вирішенні питання щодо територіальної підсудності (ст.29 КАС України).

За приписами ч.1 ст.318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, положеннями частини першої статті 318 КАС України встановлено, що порушення судом першої інстанції предметної підсудності є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017 по справі № 546/222/17 підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.5 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 318, 321, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про заміну відповідача - задовольнити.

Замінити відповідача - Решетилівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017 по справі № 546/222/17 скасувати.

Справу № 546/222/17 направити на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду за предметною юрисдикцією.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Жигилій С.П.

Повний текст ухвали виготовлений 15.10.2019 року