Справа № 560/3773/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3773/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

09 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у формі розпорядження 133403 від 15.08.2018 про відмову позивачу у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період її роботи в органах державної податкової служби України на різних посадах у період з 01.09.2002 по 31.12.2014 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (розпорядження №133403 від 15.08.2018) про відмову ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи в органах державної податкової служби України з 01.09.2002 по 31.12.2014;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.08.2018 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

15.08.2018 відповідач розглянув заяву позивача, та прийняв рішення (розпорядження №133403 від 15.08.2018) яким відмовив позивачу в призначенні пенсії за Законом України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12.

Позивач не погоджуючись з даними обставинами звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства на час здобуття позивачем трудового стажу, її робота на посадах податкової служби, включалась до стажу державної служби, і подальша втрата чинності Порядком № 283 і Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 не має значення для призначення позивачу пенсії державного службовця, адже Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 у п. 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень прямо передбачає, що в питанні обчислення стажу державної служби, слід керуватись нормами, які діяли на той час.

Отже, відповідач протиправно не врахував ОСОБА_1 стаж роботи в податковому органі за період з 01.09.2002 по 31.12.2014, який дає право на призначення позивачу пенсії державного службовця, а тому приймаючи спірне рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" діяв протиправно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини з приводу суспільних відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, а також загальні засади діяльності і статус державних службовців у період до 01.05.2016 року врегульовувались Законом України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723).

01 травня 2016 року набув чинності Закон України Про державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015 р. (далі - Закон № 889), який втілює новий підхід до обчислення стажу державної служби.

Відповідно до пункту 8 Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а тому колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають як норми Закону № 3723, а так і норми Закону № 889 в частині розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень.

Зі змісту пунктів 10 - 12 розділу ХІ Закону № 889 слідує, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, законодавець визначив чіткі критерії, за яких за особами зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу". При цьому такі особи на день набрання чинності Законом № 889 мають мати не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 25 Закону № 3723 основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

При цьому, чинний Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №899, в п.8 розділу ХІ Прикінцеві та Перехідні положення, містить норму про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, законодавцем передбачено, що стаж державної служби слід визначати за законом, який діяв на час її проходження.

Згідно частини 1 статті 37 Закону №3723 (в редакції, яка діяла до 01.05.2016 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 р. (до вступу в дію Закону України Про державну службу № 889) здійснювалось згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 ( далі - Порядок № 283)

Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.

Отже, Порядком № 283 прямо передбачено, що робота в податковому органі зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства на час здобуття позивачем трудового стажу, його робота на посадах податкової служби, включалась до стажу державної служби, і подальша втрата чинності Порядком № 283 і Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 не має значення для призначення позивачу пенсії державного службовця, адже Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 у п. 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень прямо передбачає, що в питанні обчислення стажу державної служби, слід керуватись нормами, які діяли на той час.

У свою чергу, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509-XII).

Відповідно до частини статті 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби за правилами може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання.

Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (стаття 6 Закону №509-XII).

Водночас, абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа №21-275а13) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, сформульований за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - у справі, що розглядається, спір також стосується зарахування до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, то висновок судів першої й апеляційної інстанцій про те, що, враховуючи також Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є правильним.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебували на державній службі та є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 13 грудня 2018 року у справі №539/1855/17.

Так, відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 01.09.2002 по 31.12.2014 перебувала на різних посадах в податковому органі.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не врахував позивачу стаж роботи в податковому органі за періоду з 01.09.2002 по 31.12.2014, який дає право на призначення позивачу пенсії державного службовця, а тому приймаючи спірне рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» діяв протиправно.

Вищенаведені обставини справи, а також законодавство, яке в часі врегульовувало спірні правовідносини в частині перебування позивача на посадах державної служби, повністю спростовує доводи відповідача щодо відсутності необхідного стажу для призначення пенсії державного службовця.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", із одночасним зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи в органах податкової служби, а саме з 01.09.2002 по 31.12.2014, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо її задоволення, оскільки позивач станом на день звернення до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком державного службовця досягла необхідного віку відповідно до положень ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має необхідний страховий стаж роботи, та має не менш як 20 років стажу державної служби, отже вона набула права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ на підставі п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII,

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.