Справа № 604/549/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10285/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління патрульної поліції в Тернопільській області на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя у І інстанції Сташків Н.Б.,

час ухвалення рішення 17 год 49 хв,

місце ухвалення рішення смт. Підволочиськ,

дата складення повного тексту рішення 23 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати постанову серії АПО18 № 016492 про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2019 року у виді штрафу у розмірі 51,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити провадження у даній справі.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року у справі № 604/549/19 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що працівниками поліції, котрі здійснювали виїзд на місце події та виносили постанову про накладення адмінстягнення, не враховано того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як подружжям, виникла сімейна сварка і матір ОСОБА_1 , котра була свідком даної сварки, з метою припинення протиправної поведінки свого зятя викликала працівників поліції. Тому позивачка ОСОБА_1 вказала правдиву інформацію і у неї не було прямого умислу безпідставного виклику працівників поліції, а лише бажання захистити права та інтереси доньки, яка у подальшому до приїзду працівників поліції порозумілась із своїм чоловіком та відмовилась писати заяву про вчинення щодо неї домашнього насильства.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просить його скасувати та прийняте нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, оскільки відповідь підрозділу поліції, на яку посилається суд в оскаржуваному рішенні, надавалась за період з 01 січня 2015 року по 03 липня 2019 року, а в судовому рішенні зазначаються звернення, які охоплюють період з 24 травня 2009 року по 04 червня 2019 року.

Окрім того, як зазначає апелянт, володільцем інформації про можливе звернення до органів внутрішніх справ з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 у період з 01 січня 2009 року до 06 листопада 2015 року є виключно ліквідаційна комісія Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області. Тому рішення суду не ґрунтується на дійсних обставинах справи і підлягає скасуванню.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області Пєха Б.І. 03 червня 2019 року о 09:28 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що по АДРЕСА_1 . Остап`є Підволочиського району Тернопільської АДРЕСА_2 ОСОБА_3 вчиняє бійку зі своєю дружиною. Заявником є ОСОБА_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що її чоловік ОСОБА_3 будь-яких неправомірних дій щодо її матері не вчиняв, чому вона викликала працівників поліції їй не відомо.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 03 червня 2019 року вона здійснила завідомо неправдивий виклик у поліцію, повідомивши, що її зять ОСОБА_3 вчиняє бійку з її дочкою, однак такого не було. Вона не розібралась у ситуації.

Постановою № 16492 від 03 червня 2019 року дільничним інспектором ВП ГУ НП в Тернопільській області Стінським О.В. винесено постанову про адміністративне правопорушення за статтею 183 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Вважаючи винесену постанову протиправною, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 183 КУпАП передбачена, відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 пояснила, що її зять ОСОБА_3 постійно вчиняє домашнє насильство щодо її доньки та неповнолітнього онука, свариться і застосовує фізичну силу, однак донька не завжди звертається у поліцію у зв`язку із тим, що боїться помсти зі сторони чоловіка та нанесення їй тілесних ушкоджень. Останнє мало місце у її присутності 03 червня 2019 року близько 09.20 год.

Вказані обставини підтверджуються відповіддю Підволочиського ВП ГУ НП в Тернопільській області від 24 липня 2019 року на адвокатський запит, з якої слідує, що за період часу з 01 січня 2015 року по 03 липня 2019 року у відділок поліції надходило сім звернень за фактами вчинення скандалу чи домашнього насильства ОСОБА_3 , а саме: 11 травня 2010 року, 24 травня 2009 року, 10 липня 2010 року, 18 листопада 2015 року, 26 серпня 2017 року, 03 червня 2019 року, 04 червня 2019 року (а.с. 47).

Вказані обставини підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є дочкою позивачки. Вона пояснила, що проживає окремо від сестри, проте спілкується із нею і знає, що чоловік сестри ОСОБА_3 часто вчиняє домашнє насильство, перебуваючи у нетверезому стані, ображає сестру, застосовує до неї силу, неодноразово бачила на тілі та обличчі ОСОБА_2 синці. 02 червня 2019 року близько 15:00 год її сестра зателефонувала до неї та сказала, що хоче поспілкуватись із матір`ю. Після розмови матір на наступний день зранку 03 червня 2019 року поїхала до них, однак через деякий час зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_3 , будучи у нетверезому стані, вчиняє домашнє насильство по відношенні до ОСОБА_2 і вона викликала працівників поліції, яким по приїзду розказала про обставини виникнення конфлікту, а вони з незрозумілих причин склали на неї протокол по факту завідомо неправдивого виклику.

Відповідно до наданих суду першої інстанції письмових пояснень ОСОБА_2 03 червня 2019 року у неї із її чоловіком виникла сімейна сварка, свідком якої була її матір ОСОБА_1 , котра без її відома викликала працівників поліції. Особисто вона претензій до чоловіка не має. До її матері чоловік нецензурно не виражався і просив поїхати додому.

Відтак, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що 03 червня 2019 року між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла сімейна сварка, свідком якої була її матір ОСОБА_1 , котра викликала працівників поліції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не поданого належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке статтею 183 КУпАП.

Покликання скаржника на те, що оскаржуване рішення ґрунтується на сумнівній відповіді Підволочиського ВП за період з 01 січня 2015 року по 03 липня 2019 року, яка насправді охоплює інший період, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у матеріалах справи наяна відповідь на адвокатський запит за підписом начальника Підволочиського ВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Андрія Купчака від 24 липня 2019 року вих. № 4275/112/01-2019 (а.с. 47).

Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови в задоволенні позову ОСОБА_1

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління патрульної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року у справі № 604/549/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 11 жовтня 2019 року.