Справа № 580/1352/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1352/19 Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Пелікан-ПРО» про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA204000/2019/00365/2 від 22 лютого 2019 року та картку відмови у митному оформленні товарів №UA204000/2019/00365.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22 вересня 2019 року №UA204000/2019/00365/2, визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці ДФС № UA204000/2019/00365.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення імпортованого позивачем автомобіля спрацювала система АСУР оскільки митна вартість товару були нижчою митної вартості ідентичних товарів, а в поданих позивачем документах було відображено вартість товару у різних валютах, і на запит митного органу щодо надання додаткових документів, декларант відповів відмовою, в той же час, до митного оформлення не було подано документів щодо маршруту та понесених витрат на транспортування та страхування товару.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вимога відповідача про надання додаткових документів є протиправною, без обґрунтування неможливості застосування основного методу визначення митної вартості, крім того, переміщення придбаного автомобілю здійснювалось шляхом самовивозу, що виключає оформлення перевізних документів та спростовує необхідність подання документів про вартість перевезення товару, а страхування товару не здійснювалось.

Третя особа також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вимоги апеляційної скарги жодними доказами не підтверджені та необґрунтовані.

ТОВ «Пелікан-ПРО», будучі належним чином повідомлене про день, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з метою митного оформлення імпортованого автомобіля Renault Megane Scenic, номер кузова- НОМЕР_1 , митним брокером позивача було подано Рівненській митниці ДФС митну декларацію від 21 лютого 2019 року №UA204010/2019/206982 з визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною договору у розмірі 5400,00 Євро, до якої було додано документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, а саме: рахунок фактура (інвойс) №VАТ 01/02/2019 від 08 лютого 2019 року (а.с.15), декларацію про походження товару (Declaration of origin) 01/02/2019 від 08 лютого 2019 року, акт про проведення огляду від 13 лютого 2019 року (а.с.42-43), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06 березня 2015 року, банківський платіжний документ, що стосується товару №8 від 08 лютого 2019 року, що підтверджує надходження коштів 5400 євро на рахунок фірми-продавця (а.с.17), висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений експертом №190218/005 від 18 лютого 2019 року, договір про надання послуг митного брокера б/н від 08 лютого 2019 року, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів 0.0..1 від 08 лютого 2019 року; заява від 15 лютого 2019 року, копію митної декларації країни відправлення 19PL402010Е0163013 від 11 лютого 2019 року.

Перелік поданих декларантом документів наведений в картці відмови №UA204000/2019/00365 (а.с.12).

За результатом розгляду наведених документів, 22 лютого 2019 року посадовою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості №UA204000/2019/000365/2 (а.с.11), в графі 31 якого наведено обставини його прийняття, а саме відсутність у поданих до митного оформлення документів належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари а саме в поданому до митного оформлення рахунку від 08 лютого 2019 року №01/02/2019 вартість товару зазначено в різних валютах - 5400,00 EUR (що на момент подання митної декларації до митного оформлення становить 165902,66 грн) та 23230,26 PLN (що на момент подання митної декларації до митного оформлення становить 164275,90 грн), а відповідно до поданої до митного оформлення копії експортної МД країни відправлення від 11 лютого 2019 року №19PL402010E0163013 вартість КТЗ у польських злотих становить 23148,00 PLN. Митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу на підставі інформації за формами митного контролю з індексом 105-2 та 106-2 на рівні 7469,00 євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 229467,95 грн.

На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00365 (а.с.12).

За наслідком розгляду заяви позивача від 28 лютого 2019 року (а.с.23) про визначення митної вартості імпортованого товару на підставі ціни, що була фактично сплачена за товар, рішенням Рівненської митниці ДФС від 05 березня 2019 року №2201/19/17-70-19 (а.с.21 зворот) зазначено про правомірність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів.

Вважаючи наведене рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що контролюючий орган не довів належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, що надані декларантом документи сукупно не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не давали можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів підстав для застосування резервного методу.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов`язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що разом із митною декларацією позивачем подавались відповідні документи, зокрема, рахунок фактура (інвойс) №VАТ 01/02/2019 від 08 лютого 2019 року (а.с.15), банківський платіжний документ, що стосується товару №8 від 08 лютого 2019 року, що підтверджує надходження коштів 5400 євро на рахунок фірми-продавця (а.с.17), копію митної декларації країни відправлення 19PL402010Е0163013 від 11 лютого 2019 року.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості, оскільки в поданому до митного оформлення рахунку від 08 лютого 2019 року №01/02/2019 вартість товару зазначено в різних валютах - 5400,00 EUR (що на момент подання митної декларації до митного оформлення становить 165902,66 грн) та 23230,26 PLN (що на момент подання митної декларації до митного оформлення становить 164275,90 грн), а відповідно до поданої до митного оформлення копії експортної МД країни відправлення від 11 лютого 2019 року №19PL402010E0163013 вартість КТЗ у польських злотих становить 23148,00 PLN.

Колегія суддів звертає увагу, що в усіх поданих позивачем документах митна вартість товару визначена у розмірі 5400,00 ЄВРО, в тому числі у рахунку від 08 лютого 2019 року №01/02/2019, у банківському платіжному документі №8 від 08 лютого 2019 року (а.с.16), у квитанції від 08 лютого 2019 року (а.с.17), в документі на підтвердженні вивозу товару від (а.с.18).

Зазначення різної вартості у валюті країни походження (польських злотих) в таких документах, як у рахунку від 08 лютого 2019 року №01/02/2019 (а.с.15), в документі на підтвердженні вивозу товару (а.с.18) та в копії експортної МД країни відправлення від 11 лютого 2019 року №19PL402010E0163013 (а.с.48) зумовлено національним курсом валюти країни відправлення по відношенню до ЄВРО та в зазначених документах наведено курс валюти на відповідну дату - на момент оформлення рахунку від 08 лютого 2019 року №01/02/2019 курс становив 1 ЄВРО = 4,3019 PLN, внаслідок чого вартість товару складала 23230,26 PLN, а на момент оформлення вивізного документу від 11 лютого 2019 року та експортної декларації країни відправлення від 11 лютого 2019 року - 1 ЄВРО = 4,28670, внаслідок чого вартість товару складала 23148,00 PLN. При цьому вартість придбаного автомобіль, яка була фактично сплачена позивачем залишилась незмінною та складала 5400,00 ЄВРО.

Щодо наявності транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, колегія суддів звертає увагу, що переміщення товару здійснювалось шляхом самовивозу, що виключає оформлення декларантом перевізних документів та спростовують необхідність подання документів про вартість перевезення оцінюваного товару.

Також позивач стверджує, що нею не здійснювалось страхування придбаного товару, що свідчить про необґрунтованість вимог митного органу в частині обов`язку декларанта подати до митного оформлення документи, що підтверджують страхові витрати.

Таким чином, заявлена позивачем у митній декларації митна вартість вказаного транспортного засобу визначена позивачем за основним методом - за ціною договору купівлі-продажу уживаного автомобіля від 08 лютого 2019 року №01/02/2019 (а.с.15).

В силу вимог ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до п.2.1 яких в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №816/1199/15-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В той же час, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не вбачається, що застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі інформації за формами митного контролю з індексом 105-2 та 106-2 на рівні 7469,00 євро здійснювалось із врахуванням індивідуальних ознак товару, у т.ч. щодо пробігу імпортованого автомобіля, ступеня його уживаності, технічних характеристик із врахуванням типу КПП, об`єму двигуна та типу палива. Відповідач не здійснив повне порівняння характеристик товарів, що вплинуло на обґрунтованість взяття ним до уваги даних щодо іншого авто з іншими технічними характеристиками та, відповідно, його вартості.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/00365/2 від 22 лютого 2019 року прийняте митним органом необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушує права позивача, як суб`єкта декларування, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, так само як і прийнята на підставі нього картка відмови в прийнятті митної декларації №UA204000/2019/00365.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова