Справа № 185/4286/19
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4286/19
Провадження № 2-а/185/84/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу ЄУ № 185/4286/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Бондаренка Романа Анатолійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

представник позивача адвокат Скирда В.І.

ВСТАНОВИВ:
11 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 4 батальону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Бондаренка Романа Анатолійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1083920 від 20.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень, відповідно до клопотання просить суд поновити строк для звернення до суду за захистом своїх прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.04.2019 року відносно позивача складено оскаржувану постанову. Згідно зі змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21214 НОМЕР_1 , 20.04.2019 року о 12:31 годині с. Межиріч траса М 04 272 км., при зміні руху не увімкнув показчик повороту відповідного напрямку, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Проте, позивач вважає вказану постанову незаконною, безпідставною та необґрунтованою, оскільки жодного доказу його вини немає, правопорушення він не здійснював, постановленою з порушенням норм КУпАП.
Зазначає, що позивач не порушував п. 9.9.б. правил дорожнього руху України, а отже не вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Однак, не зважаючи на це, відповідач, не з`ясувавши обставин справи, не з`ясувавши чи бажає позивач скористатись правовою допомогою, ігноруючи клопотання позивача стосовно відкладення розгляду адміністративної справи, чим позбавив його можливості скористатись своїм правом на звернення до адвоката за захистом своїх прав та інтересів, не приймаючи до уваги пояснення позивача, не маючи доказів по справі, за відсутності свідків по справі, не роз`яснивши позивачу його права, грубо порушуючи норми діючого законодавства, перевищуючи свої повноваження, все ж таки склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач в силу несправності світлових покажчиків повороту на автомобілі, подав сигнал рукою, чим передбачено п.9.3. ПДР, у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору. Щодо поновлення строку звернення до суду просить визначити пропуск строку поважним, з огляду на те, що згідно з офіційного сайту «Укрпошта» постанова була отримана позивачем саме 25.04.2019 року простим листом, а вручена листоношею 03.05.2019 року без розписки, посилаючись на лист УДППЗ «Укрпошта» від 27.12.2016 № 532-Б-з/77 «Щодо надання суду інформації», під час формування даних про відстеження пересилання поштових відправлень на корпоративному сайті УДППЗ «Укрпошта», мають місце непоодинокі випадки недостовірного відображення, з вини деяких операторів Центру поштового зв`язку, інформації щодо вручення поштових відправлень. Таким чином, інформація про відстеження поштових відправлень не може слугувати для суду належним доказом вручення відповідачу конкретного поштового відправлення. Навіть якщо враховувати дату проставлену Укрпоштою, то строк ним пропущено на незначний строк два дні, який знадобився йому для пошуку спеціаліста в галузі права для звернення до суду, тому просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надіслав до суду відзив, відповідно до якого просить розглянути справу без його участі, в позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що строк на звернення до суду з адміністративним позовом пропущений, зазначає, що інспектор враховуючи обставини обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з дотриманням вимог Закону.
Представник третьої особи надіслав до суду пояснення з приводу вищевказаної справи, просить відмовити в позові у повному обсязі, посилаючись на те, що строк на звернення до суду з адміністративним позовом позивачем пропущений, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відповідає вимогам Закону.
Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача, третьої особи суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Статтею 123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, з урахуванням обставин викладених позивачем в клопотанні про поновлення строку, наданих на його обгрунтування доказів, того, що постанова від 20.04.2019 не містить підпису позивача, та належного засвідчення його відмови від підпису, суд приходить до висновку, про визнання поважних причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлює строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно із п.9.9. б) ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №1083920 від 20.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21214 НОМЕР_1 , 20.04.2019 року о 12:31 годині с. Межиріч траса М 04 272 км., при зміні руху не увімкнув показчик повороту відповідного напрямку, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази як вини, так і невинуватості позивача.
Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішеннясправи.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251 КУпАП (фото-, відеофіксація, свідки тощо), які свідчать про вчинення позивачем порушень вимог ПДР України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в той час, як позивач категорично заперечує вчинення ним зазначеного правопорушення.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення відносно позивача оскаржуваної постанови від 04.07.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є протиправними, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Бондаренка Романа Анатолійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1083920 від 20.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень визнати протиправною та скасувати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко