Справа № 160/7569/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2019 року Справа № 160/7569/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
07.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням висновків суду та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Новокодацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з документами, необхідними для призначення пенсії на пільгових умовах, але рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 3 від 02.04.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з тим, що відповідно до наданого пакету документів пільговий стаж складає 9 років 4 місяці 2 дні, загальний стаж роботи 33 роки 11 місяців 2 дні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.
30.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного управління України в Дніпропетровській області зі особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 року № 2148- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Згідно з наданим пакетом документів пільговий стаж ОСОБА_1 обраховано та складає 9 років 4 місці 2 дні, при загальному страховому стажі 33 роки 11 місяців 2 дні, що є недостатнім для призначення відповідної пенсії, отже, відповідачем за відсутності необхідного стажу роботи на дату звернення в призначені пенсії відмовлено. На підставі зазначеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
28.08.2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно з довідкою № 62/6 від 21.01.2019 року, виданою ПАТ «Дніпропетровській трубний завод», до стажу роботи за Списком № 2 увійшли наступні періоди: з 01.10.2001 по 15.01.2003 (1 рік 3 місяці 15 днів); з 16.01.2003 по 30.11.2008 (5 років 10 місяців 15 днів); з 01.12.2008 по 31.10.2010 (0 років 10 місяців 3 дні); з 01.02.2010 по 31.10.2012 (2 роки 9 місяці 0 днів); з 01.11.2012 по 12.08.2019 (0 років 5 місяців 18 днів). Пільговий стаж роботи позивача на посаді сортувальника-здавальника металу складає більше 10 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 13.03.2019 року до Новокодацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви долучено: паспорт громадянина України; трудову книжку; особову картку форми Т-2; наказ про прийняття на роботу №899 від 14.12.1988 року; наказ на переведення на іншу роботу №585 від 30.10.2001 року; наказ про припинення трудового договору №287 від 12.08.2013 року; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; архівну довідку від 27.02.2019 року №58/14; постанова про затвердження результатів атестації робочих місць від 28.12.1995 року №82; перелік професій, яких підтверджено право на пільгове забезпечення до постанови №82 від 28.12.1995 року; наказ про затвердження результатів атестації робочих місць від 21.08.2003 року №211; перелік професій, яких підтверджено право на пільгове забезпечення до постанови; наказ про затвердження результатів атестації робочих місць від 27.05.2013 року №185; перелік професій, яких підтверджено право на пільгове забезпечення до постанови.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії № 57 від 02.04.2019 року мотивоване тим, що стаж роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 становить 9 років 4 місяці 2 дні, загальний стаж роботи 33 роки 11 місяців 2 дні. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що вищевказаний стаж є недостатнім для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з таких мотивів та норм права.

За змістом статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, умови та порядок реалізації права особи на соціальний захист, гарантованих статтею 46 Конституції України, встановлюється законом.

У цьому випадку, як вже зазначено судом, пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-VІІ від 05.11.1991 року передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" : жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

За приписами ст. 100 «Про пенсійне забезпечення» № 1788-VІІ від 05.11.1991 року особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-VІІ від 05.11.1991 року передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пунктів 3, 4.5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як видно з відомостей, які містяться в трудовій книжці та архівній довідці, ОСОБА_1 працювала сортувальником-задавальником металу ПАТ «Дніпропетровський трубний завод».

Відповідно до довідки ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» від 21.01.2019 року №62/6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день сортувальником-задавальником металу ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» у період з 01.10.2001 року - 12.08.2013 року, якій містить періоди роботи до стажу роботи за Списком №2 , а саме: з 01.10.2001 року по 15.01.2003 року ( 1 рік 3 місяця 15 днів); з 06.01.2003 року по 30.11.2008 року ( 5 рік 10 місяця 15 днів); з 01.12.2008 року по 31.01.2010 року ( 0 рік 10 місяця 3 дні);з 01.02.2010 року по 31.10.2012 року ( 2 роки 9 місяців 0 днів); з 01.11.2012 року по 12.08.2013 року ( 0 років 5 місяців 18 днів).

Таким чином, виконання позивачем робіт, що містяться у Списку №2 є підтвердженим, й відповідно вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах за вказані періоди, а тому відповідні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Також суд зазначає, що призначення і обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини, суд робить висновок щодо необхідності визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2019 року № 57 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком по Списку № 2 протиправним, а також вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з вимогами статті 139 КАС України, суд стягує з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції №0.0.143162430.1 від 30.07.2019 року.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2019 року № 57 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по Списку № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до квитанції №0.0.143162430.1 від 30.07.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський