Справа № 501/1468/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 501/1468/19
Головуючий в 1 інстанції: Пушкарський Д.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Коваля М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 03 червня 2019 року по справі №501/1468/19 за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради про оскарження протиправних дій та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною діяльність старшого державного виконавця Мірошниченко М.Є. Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56770733 від 13 липня 2018 року Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2019 року адміністративний позов залишино без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03 червня 2019 року адміністративний позов повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору.

Повертаючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору по даній справі є визнання дій державного виконавця протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, і тому посилання позивача на положення ст.ст. 287, 288 КУпАП до цих правовідносин не застосовується.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В своїй скарзі апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ним була виконана ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2019 року, якою адміністративний позов залишено без руху, так як зазначено, що встановлені судом недоліки є помилковими, а ухвала від 03 червня 2019 року, якою повернуто адміністративний позов, порушує прецедентну практику Європейського суду з прав людини з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що адміністративний позов подано з порушенням вимог ч.3 ст.161 КАС України ( не надано документ про сплату судового збору), у зв`язку з чим ухвалою від 15 травня 2019 року, відповідно ч.1 ст.169 КАС України, позивачу було надано строк для усунення недоліків.

Станом на 03 червня 2019 року ухвала про залишення позову без руху не виконана, судовий збір не сплачено, проте позивачем подано заяву " про помилковість прийняття ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2019 року", в якій він вказує, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору, просить відкрити провадження у справі.

В ухвалі про залишення позову без руху роз`яснено позивачу, що предметом спору по даній справі є визнання дій державного виконавця протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, і тому посилання позивача на положення ст.ст. 287, 288 КУпАП до цих правовідносин не застосовується.

Враховуючи, що позивач зазначені в ухвалі недоліки не усунув, то згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, апелянт не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати чи зменшення його розміру.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що приймаючи ухвалу про повернення адміністративного позову, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що позивач повинен сплатити судовий збір, оскільки постановою Верховного суду України від 13 грудня 2016 року у справі № 21-1410а16 встановлений правовий висновок, що положення законодавства, які регулюють відносини, та які пов`язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2,3,4 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, тобто КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду, тобто адміністративний позов пов`язаний з виконанням стягнення штрафу у подвійному розмірі згідно вимог КУпАП та в примусовому порядку через виконавчу службу.

Відносно посилань апелянта на правову позицію Верховного суду України від 13 грудня 2016 року у справі № 21-1410а16 щодо несплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, оскільки виконавче провадження є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, за яку сплачено судовий збір, та в якій не відкривається провадження за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, колегія суддів зазначає таке.

На відміну від цивільного та господарського судочинства, в яких передбачено інститут розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби, адміністративне судочинство, відповідно до статті 12 КАС України, здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Така форма є єдиною.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Зокрема визначено право та порядок звернення до суду з позовною заявою, строки відкриття провадження у такій справі, порядок її розгляду.

Отже, оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу здійснюється шляхом подання до адміністративного суду позовної заяви, а не скарги.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;

Частиною 2 цієї статті, передбачено вичерпний перелік заяв, позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг, за подання яких судовий збір не справляється.

У зазначеному переліку не міститься позовної заяви чи апеляційної скарги на рішення щодо оскарження дій державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу за невиконання виконавчого документа, за подання яких судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав звільнення від сплати судового збору.

Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 03 червня 2019 року по справі №501/1468/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Коваль М.П. Єщенко О.В.