Справа № 821/585/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/585/18
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Танасогло Т.М,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Генічеської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення 06.08.2018р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Генічеської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області та Головного управління ДФС у Херсонській області (правонаступник - ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30.03.2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач-1) та Головного Управління ДФС України у Херсонській області (правонаступник - ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 15.08.2016 року про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 3410,37 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача-1 №Ф- від 15.08.2016р. про сплату боргу ЄСВ у розмірі 42214,73 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача-2 №Ф-145-17 про сплату боргу в сумі 38268,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення контролюючих органів є протиправними, оскільки вони були прийняті безпідставно, з помилковими розрахунками та з порушенням норм чинного законодавства. Також, позивач зазначає, що у спірному акті перевірки помилково вказано про заниження ним розміру ЄСВ, з чим він не погоджується, оскільки розрахунок сум єдиного внеску та його сплата була здійснена ним у відповідності до п.п.1,2 ст.7 та ст. 8 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI шляхом нарахування 34,7% від чистого доходу за рік. Крім того, позивач просив звернути увагу й на т, що заробітну плату він щомісячно не отримує, а сплачує ЄСВ згідно договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Податкова інспекція не заперечувала проти розміру чистого доходу позивача, але разом з тим, все рівно донарахувала ЄСВ за перевіряємий період на суму 42214,73 грн. Але ці суми донарахованих ЄСВ за згадані роки фактично вдвічі перевищували чистий дохід позивача, що на йог думку взагалі є абсурдним.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 15.08.2016р. про застосування штрафних санкцій з ЄСВ в сумі 3410,37 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2017р. №Ф145-17 на суму 38268,99 грн., сформовану ГУ ДФС у Херсонській області. У задоволенні інших вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2016р. №Ф на суму 42214,73 грн. сформованої Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - відмолено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач-1) 04.09.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аналогічну апеляційну скаргу на вказане вище рішення суду 1-ї інстанції від 27.07.2018 року подав в той же день і представник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.

Однак, вказані вище апеляційні скарги відповідачів ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду (Косцовою І.П.) від 21.09.2018р. були залишені без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

В подальшому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018р. за вказаною апеляційною скаргою Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області було відкрито апеляційне провадження, а апеляційну скаргу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі повернуто апелянту.

Позивач вказане вище рішення суду 1-ї інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

В серпні 2016 року посадовими особами Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, на підставі наказу від 05.07.2016р. №103, було проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 05.08.2016р. №108/173/, в якому були зафіксовані порушення позивачем вимог п.п.1,2 ст.7 та п.11 ст.8 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI), в зв`язку із чим було донараховано єдиного соціального внеску в сумі 42214,73 грн.

В подальшому, на підставі вказаного акту перевірки ФОП ОСОБА_1 уповноваженою особою Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (т.б. відповідачем-1) було сформовано Вимогу від 15.08.2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 42214,73 грн. та винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 3410,37 грн.

Вважаючи дану вимогу та рішення від 15.08.2016 року необґрунтованими позивач подав скарга до ГУ ДФС у Херсонській області, яке, в свою чергу, своїм рішенням від 25.08.2016 року № 407/ФОП/21-22-10-01-06 залишило вказану скаргу без розгляду.

Пізніше, т.б. 10 липня 2017 року позивач отримав від ГУ ДФС у Херсонській області (т.б. відповідача-2) іншу Вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від на суму 38268,99 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючих органів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності спірних рішень відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ж п.75.1 ст.75 ПК України, в свою чергу, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як слідує зі змісту вимог п.86.1 ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Але при цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог Податкового кодексу України, розроблено «Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», який затверджений Мінфіном України 20.08.2015р. №727.

Так, згідно Розділу 1 цього Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (п.п.3-5).

Відповідно до Розділу ІІІ даного Порядку №727, акт (довідка) документальної перевірки складається з 4-х частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку.

Так, в описовій частині акту, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства, за кожним фактом порушення необхідно:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Отже, з аналізу наведених вище законодавчих норм вбачається, що у разі встановлення перевіркою фактів порушення законодавства в акті перевірки повинні бути зазначені факти виявлених порушень з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів та первинні документи.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та змісту спірного акту перевірки, підставою для викладених в акті перевірки висновків фактично послугував факт заниження позивачем бази нарахування ЄСВ внаслідок розрахунку і сплати єдиного внеску позивачем в рівних долях щомісячно від загальної суми внеску. Саме у зв`язку з цим, контролюючим органом і було донараховано позивачу єдиного соціального внеску за перевіряємий період у сумі 42214,73 грн.

Однак, разом з тим, судова колегія, як і суд 1ї інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що зазначені в акті перевірки дані не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та наданим позивачем первинним документам.

Так, з наданих позивачем до суду 1-ї інстанції Книг обліку доходів та витрат позивача за 2013-2015р.р. видно, що фактично існує невідповідність даних акту перевірки з даними книг обліку, а саме, з наведених у цих книгах даних вбачається, що в 2013-2015р.р. позивачем фактично понесені збитки, однак в акті перевірки контролюючим органом навпаки відображено - прибуток. Однак, при цьому, сума чистого оподаткованого доходу, зазначена позивачем в деклараціях про майновий стан і доходи за вказані роки, співпадають з сумою чистого доходу за рік, зазначеного в акті перевірки.

Як видно з пояснень допитаної в судовому засіданні суду 1-ї інстанції в якості свідка ОСОБА_2 , яка працює бухгалтером у ФОП ОСОБА_1 , остання пояснила суду, що протягом перевіряємого періоду позивач щомісяця сплачував ЄСВ як підприємець, що знаходиться на загальній системі оподаткування. В акті ж перевірки, в свою чергу, суми чистого прибутку були перевіряючими викривлені по місяцях, особливо за грудень 2015 року, де позивач спрацював зі значними збитками.

В підтвердження пояснень свідка судом досліджено Книгу обліку доходів та витрат за грудень 2015 року, де зазначено, що позивач спрацював зі збитками в 29402 грн., проте в акті перевірки відображено дохід в сумі 212671 грн. Відповідно сума ЄСВ за грудень перевіряючим вказана 23426,00 грн. з відхиленням від єдиного внеску, відображеного в звіті (525,16 грн.), в 22900,84 грн.

Невідповідність даних акта перевірки з фактичними даними книг обліку підтверджено також і інформацією, наданою в судове засідання суду 1-ї інстанції представником відповідача після проведення звірки.

Згідно із п.5 Розділу ІІІ Порядку №727, у висновку акту (довідки) документальної перевірки зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень

Проте, в висновку спірного акту перевірки перевіряючі без опису виявлених порушень фактично послалися лише на норми п.п.1,2 ст.7, та п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464, які до речі, на момент складання цього акту взагалі були виключені згідно із Законом України від 24.12.2015р. №909-VIII. Тобто, в даному випадку, посадові особи контролюючого органу фактично посилалися у своєму акті перевірки на закон, який на той момент вже втратив чинність.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що спірний акт документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 фактично було складено з порушенням вимог Порядку №727 та на підставі даних, що не підтверджені первинними документами господарської діяльності позивача, в зв`язку із чим, оскаржувана вимога відповідача-2 про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2017р. за №Ф 145-17 на суму 38268,99 грн. та рішення відповідача-1 від 15.08.2016 року про застосування штрафних санкцій з ЄСВ у сумі 3410,37 грн. дійсно є протиправними та підлягають скасуванню.

Що ж стосується інших п/вимог щодо скасування вимоги відповідача-1 від 15.08.2016 року № Ф- про сплату боргу з ЄСВ в сумі 42214,73 грн., то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Так, згідно пункту 1 розділу VI «Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків» (затв. наказом Мінфіну України 30.06.2017р. №610), податкова вимога вважається відкликаною, в тому числі, з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі.

Отже, враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги вказані вище норми діючого законодавства, судова колегія приходить до аналогічного, що і су 1-ї інстанції висновку про те, що оскаржувана податкова вимога відповідача-1 від 15.08.2016 року №Ф- на суму боргу 42214,73 грн., при наявності вимоги відповідача-2 про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2017р. за №Ф-145-17 на суму 38268,99 грн., фактично вважається відкликаною, а тому, відповідно, у задоволенні цих позовних вимог в цій частині слід відмовити.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Генічеської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09.10.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло