Справа № 240/229/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/229/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного в результаті перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити доплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 06.12.2017 йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", однак виплата належної пенсії з 01.01.2018 проводиться не в повному обсязі, а саме: виплачується лише 50% належних сум підвищення пенсії, обчислених в результаті перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018. Зазначив, що звернувся із відповідною заявою до Пенсійного органу щодо перерахунку і виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та здійснення доплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018, однак отримав відмову, яку вважає протиправною, оскільки в силу приписів ст. 63 Закону №2262, п.4 Порядку №45 отримав прав на перерахунок пенсії у січні 2018 року, при цьому постановою КМУ №103 врегульовано строки виплати пенсії, а не порядок проведення перерахунку. Зазначив, що п.п.1,2 постанови КМУ №103 фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 -2019 роках.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі, направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до ст. 63 вказаного Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" позивачу здійснено перерахунок пенсії. Виплата перерахованого підвищення пенсії згідно Постанови №103 провадиться у таких розмірах: з 01.01.2018-50 % підвищення, що становить 387,47 грн, з 01.01.2019 по 31.12.2019-75% підвищення, що становитиме 581,21 грн, з 01.01.2020-100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, що становить 774,94 грн, тому підстави для виплати позивачу підвищення в розмірі 100% в 2019 році відсутні.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та 12.10.2017 його звільнено у відставку за пунктом "б" ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за станом здоров`я).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
З 01.01.2018 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", ОСОБА_1 перераховано раніше призначену пенсію.
У листопаді 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного в результаті перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити доплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018.
Листом від 11.12.2018 №Ч-4953 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано відповідь, з якої вбачається, що перерахунок пенсії позивачу здійснюється відповідно до пунктів 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Також зазначено, що Постанова № 103 не змінила існуючого на день її прийняття набутого права осіб на отримання пенсій, а вказаним положенням КМУ у відповідності до вимог ст.63 Закону №2262 на підставі 6,9,116,117 Конституції України встановив порядок виплати перерахованої пенсії особам, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону №2262 та які мають право на перерахунок пенсії, а тому підстави для виплати підвищення в розмірі 100% в 2018 році відсутні.
Вважаючи вказану відповідь протиправною відмовою у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням 100% підвищення, позивач звернувся з указаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Питання пенсійного забезпечення військових пенсіонерів регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами.
На виконання ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).
Пунктом 1 Постанови № 103 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ухвалено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до п. 2 Постанови № 103, в редакції на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Суд зазначає, що Постановою № 103 було змінено механізм реалізації прав військовослужбовців на перерахунок пенсії, зокрема, здійснено поетапне підвищення пенсій протягом трьох років через неможливість повного фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Разом із тим, зміна механізму реалізації прав таких осіб не призвела до зменшення їх рівня соціального забезпечення та до зменшення розміру пенсійних виплат.
Аналіз правових норм дає можливість зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право шляхом прийняття відповідної постанови встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п. п. 2, 3 ст. 116 Конституції України.
Зазначена Постанова №103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч.4 ст.63 Закону №2262 є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.
Разом з цим, слід урахувати, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке набрало чинності згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ №103.
Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України, нормативно-правовий акт, в тому числі постанова Кабінету Міністрів України, втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, ГУ ПФУ в Житомирській області при проведенні перерахунку та виплаті пенсії позивачу впродовж 2018 року не мав правових підстав не враховувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст.63 Закону №2262-ХІІ та Постанови КМУ №103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії, оскільки втрата чинності п.2 Постанови КМУ №103, який передбачав виплату лише 50% суми підвищення, відбулася лише 05.03.2019.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що скасування з 05.03.2019 у судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови КМУ №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови КМУ №103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем і вказані обставини (визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови КМУ №103) не були підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Позовні вимоги стосуються лише виплати підвищення перерахованої пенсії за період 2018 року.
Відповідно до ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Житомирській області при проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови КМУ №103 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на той час законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 257- 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко