Справа № 286/1263/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 286/1263/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кулініч Я.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

10 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру його пенсії з 61 % грошового забезпечення на 56 % грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити йому основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення з 01.09.2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою йому недоплачених сум, починаючи із 01.09.2016 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року позов задоволено частково:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , основний розмір пенсії 61% грошового забезпечення та здійснити відповідний перерахунок та виплату недоплачених сум з 05 листопада 2016 року по 31 грудня 2017 року, включно.

- в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у свідоцтві про хворобу №72/62 від 29.04.2016 міститься інформація про непридатність до військової служби в мирний час та не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, тому відсутні підстави для обчислення пенсії збільшеної на 5%.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 16.08.1993 по 07.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції, що підтверджується записами в трудову книжку серії ПР НОМЕР_1 786342, та був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 29.04.2016 року № 79 о/с, яким позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів у пільговому обчисленні 22 роки 10 місяців 19 днів (а.с.79,80).

З 30.04.2016 р. ГУПФ України в Житомирській області позивачу призначено основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення, однак листом відповідача від 02.09.2016 р. повідомило про зміну розміру пенсії грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції (а.с.12,13).

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії від 10.06.2016 року №1287/03-23, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, при обчисленні пенсії враховано грошове забезпечення: посадовий оклад. Оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 45%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці. Основний розмір пенсії 61% грошового забезпечення, до основного розміру пенсії встановлено: підвищення учаснику бойових дій, цільова допомога учаснику бойових дій, надбавка на утримання непрацездатного члена сім`ї віком до 18 років (а.с.82).

З повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії від 12.09.2016 року №2068/03-23, видно, що при визначенні пенсії за вислугу років поліцейським в розмірі 55 відсотків за 20 років вислуги, військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься вказана інформація, тому з 01.09.2016 року пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до норм діючого законодавства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії на 56 % грошового забезпечення замість 61 %, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року, ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №286/1263/17 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2016 року, скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду цієї частини позовних вимог.

В решті ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №286/1263/17 залишено без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення від 24.06.2019 року та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений з поліції саме на підставі пункту 2 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 22 роки, тому відповідно до приписів пункту «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії позивача мав становити 61% відповідної суми грошового забезпечення (55% + 6%).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 29.04.2016 року № 79 о/с позивач був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» Вказаним наказом позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів у пільговому обчисленні 22 роки 10 місяців 19 днів.

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29.04.2016 року видане військово-лікарською комісією, відповідно до постанови якої у підполковника поліції ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.81).

Таким чином, позивач був звільнений зі служби в поліції через місяць після набуття чинності ЗУ «Про Національну поліцію», а тому норми вищевказаного закону у повному обсязі розповсюджувались на ті правовідносини, які регулювались ним на день звільнення позивача. Зокрема ст. 102 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлювала, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки позивач на день звільнення з поліції мав вислугу більше 22 календарних роки та 6 місяців, тому відповідно до п. «а» ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він набув право на призначення йому пенсії за вислугу років за вищевказаним спеціальним пенсійним законом.

Розміри пенсій за вислугу років встановлені ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зокрема для позивача розмір пенсії прямо встановлений пунктом «а» вищевказаної статті, а саме: особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення і за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Слід підкреслити, що у даному пункті наведений вичерпний перелік обставин, які мають юридичне значення для встановлення розміру пенсії позивачу у відсотках, а саме: конкретний пункт звільнення статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» та наявна вислуга років, натомість жодних інших додаткових умов для визначення розміру пенсії позивачу цей пункт не містить.

Отже, виходячи з наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до приписів пункту «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії позивача мав становити 61% відповідної суми грошового забезпечення (55% + 6%), оскільки як підтверджено матеріалами справи, позивач звільнений з поліції саме на підставі пункту 2 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 22 роки.

Доводи апелянта про те, що у свідоцтві про хворобу №72/62 від 29.04.2016 міститься інформація про непридатність до військової служби в мирний час та не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, тому відсутні підстави для обчислення пенсії збільшеної на 5%, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров`я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29.04.2016 року видане військово-лікарською комісією, відповідно до постанови якої у підполковника поліції ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.81).

Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29.04.2016 є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Таким чином, вказаним також підтверджується право позивача на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року по справі №286/1850/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги було задоволено, визнано дії відповідача протиправними та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_1 , основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення з 01 лютого 2017 року.

Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про надання інформації від 14.06.2019 року №13947/08 слідує, що на виконання вказаного рішення суду з 01.12.2017 року виплата пенсії проводиться в перерахованому за рішенням суду розмірі.

Отже, позовні вимоги позивача стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії задоволенню не підлягають, оскільки вказані дії відповідача визнані протиправними постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року по справі №286/1850/17.

Таким чином, враховуючи постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 02 серпня 2017 року по справі №286/1850/17 та постанову Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №286/1263/17, колегія суддів суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , основний розмір пенсії 61% грошового забезпечення та здійснити відповідний перерахунок та виплату недоплачених сум з 05 листопада 2016 року по 31 грудня 2017 року, включно.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме проведення відповідачем перерахунку та виплати позивачу недоплачених сум за період з 05.11.2016 по 01.02.2017, проте в резолютивній частині рішення зазначив період з 05.11.2016 по 31.12.2017.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції вказане є технічною помилкою, що не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.