Справа № 300/738/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7427/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод»,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (суддя Григорук О.Б., час ухвалення 11:53, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 27.05.2019 року),

в адміністративній справі №300/738/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У квітні 2019 року позивач ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року №003693 про нарахування штрафу на загальну суму 102070,34 грн. за затримку реєстрації податкових накладних, складене на підставі Акту перевірки №2760/09-19-55-12/00218271 від 11.12.2018 року.

Відповідач ГУ ДФС в Івано-Франківській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 21.05.2019 року не погодився позивач ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року прийнято на підставі висновків Акту перевірки №2760/09-19-55-12/00218271 від 11.12.2018 року про порушення позивачем п.201.10 ст.201 розділу ІІ ПК України, а саме несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на загальну суму 514642,40 грн.. Зазначає апелянт, що відповідач незаконно застосував до ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» штраф за порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної №39 від 15.06.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки така була зареєстрована як виправлення до податкової накладної №12 та після реєстрації позивачем розрахунку коригування №5, який був зроблений до податкової накладної №12 від 15.06.2017 р.. Також звертає увагу апелянт на те, що п.201.10 ст.201 ПК України, на який покликається ГУ ДФС в Івано-Франківській області, не передбачає застосування штрафу за порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної, коли отримувач (покупець) не є платником ПДВ, а постачальник (продавець), є платником ПДВ щодо операції, яка не відноситься до звільненої від оподаткування або оподаткованої за нульовою ставкою. При цьому, податкове зобов`язання виникає лише у постачальника (продавця), що є платником ПДВ, а сплачена сума податкового зобов`язання не є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Тому, сума ПДВ у випадку із податковими накладними №39 від 15.06.2017 р., №58 від 13.06.2018 р., №75 від 24.07.2018 р. та №102 від 30.09.2018 р. була сплачена позивачем як податкове зобов`язання і не включалась покупцем (міжнародною спеціалізованою установою ООН-ЮНІСЕФ в Україні) до податкового кредиту, оскільки він неплатник ПДВ. Однак, наведених обставин справи суд першої інстанції не врахував.

За результатами апеляційного розгляду апелянт ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року №003693, складене на підставі акту перевірки №2760/09-19-55-12/00218271 від 11.12.2018 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» податкових накладних, виписаних за період з 01.06.2017 р. по 30.09.2018 р., зареєстрованих по 16.10.2018 р. включно, за результатами якої складено Акт перевірки від 11.12.2018 р. №2760/09-19-55-12/00218271 (а.с. 11).

Перевіркою встановлено порушення ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації (208.7.2.17.7.1 календарних днів) на загальну суму 514642,40 грн. податку на додану вартість, зазначену в таких податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових.

Позивачем ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» в адміністративному порядку було подано до ГУ ДФС в Івано-Франківській області заперечення на висновки Акту перевірки від 11.12.2018 року, за результатами розгляду якого відповідач листом №1676/10/09-19-55-12-19 від 28.12.2018 р. повідомив позивача про те, що в акті перевірки правомірно зроблено висновки щодо порушення терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних, що не надаються (отримувачу) покупцю товарів/послуг, за що передбачена відповідальність згідно п.120-1,1 ст.120-1 (а.с. 12).

На підставі вказаного висновку Акту перевірки від 11.12.2018 року відповідачем винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 року №, яким за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних приватному акціонерному товариству «Івано-Франківський арматурний завод» нараховано штраф на загальну суму 120347,70 грн. (а.с. 13).

10.01.2019 року позивачем оскаржено в адміністративному порядку до ДФС України податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 року №, за результатами розгляду якої, рішенням ДФС України №11939/6/99-99-11-06-01-25 від 14.03.2019 р. скаргу позивача задоволено частково, а саме: податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 02.01.2019р. № скасовано у розмірі 18277,36 грн., в іншій частині залишено без змін (а.с. 15-16).

26.03.2019 р. ГУ ДФС в Івано-Франківській області винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення №003693, яким: - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 8565,34 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 856,53 грн.; - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 140537,86 грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 28107,57 грн.; - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 182765,60 грн. застосовано штраф у розмірі 40% у сумі 73106,24 грн. (загальна сума штрафу становить 102070,34 грн.) (а.с. 8-10).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.201.10 ст.201 ПК України).

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (ч.14 п.201.10 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Враховуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що стаття 120-1 ПК України відсилає до статті 201 ПК України виключно в частині визначення граничних строків, порушення яких тягне за собою відповідальність, а не визначення видів податкових накладних, порушення строків реєстрації яких не тягнуть за собою відповідальність.

Пункт 201.10 статті 201 ПК України, на який посилається апелянт, розрізняє податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, як різні категорії податкових накладних, які повинні бути зареєстрованими в ЄРПН, проте не зумовлює застосування інших норм ПК України без урахування мети їх запровадження.

Тому, доводи апелянта про те, що пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України повинен застосовуватися з урахуванням пункту 201.10 статті 201 ПК і, як наслідок, звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації стосуються трьох видів (категорій) податкових накладних, є безпідставними.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що тільки сукупність таких умов як складення податкової накладної, що не надається отримувачу, і за наслідками операції, звільненої від оподаткування або оподатковуваної за нульовою ставкою, є підставою для звільнення від сплати штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року (справа №816/1488/17) та постанові від 11.12.2018 року (справа №820/2298/18).

Судом першої інстанції вірно враховано, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункту 201.2 статті 201 Податкового кодексу України).

Наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 року затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної.

Згідно п.8 Порядку заповнення податкової накладної, при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання. В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що вказаним пунктом Порядку заповнення податкової накладної визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

З матеріалів справи видно, що предметом камеральної перевірки, оформленої Актом №2760/09-19-55-12/00218271 від 11.12.2018 р., була перевірка граничних термінів реєстрації позивачем в ЄРПН податкових накладних: №39 від 15.06.2017 р.; №58 від 13.06.2018 р.; №75 від 24.07.2018 р.; №102 від 30.09.2018 р. (а.с. 22-25).

Зокрема, зі змісту вищезгаданого Акту перевірки від 11.12.2018 р. видно, що позивачем порушені граничні терміни реєстрації податкових накладних: №39 від 15.06.2017 р. строком на 208 днів; №58 від 13.06.2018 р. строком на 17 днів; №75 від 24.07.2018 р. строком на 7 днів; №102 від 30.09.2018 р. строком на 1 день.

Також, зі змісту вищезгаданих податкових накладних видно, що у верхній лівій частині в графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» помічено «X» та зазначено інші групи операцій, які є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, та не звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Крім цього судом першої інстанції вірно враховано, що податкові накладні: №39 від 15.06.2017 р., №58 від 13.06.2018 р., №75 від 24.07.2018 р., №102 від 30.09.2018 р. відносились до категорії «що не надається отримувачу (покупцю)», але складені за наслідками оподатковуваних операцій, оскільки в графі ІІІ даних податкових накладних зазначені загальні суми податку на додану вартість за основною ставкою, при цьому в графі ІХ усього обсяги операцій, звільнених від оподаткування (код ставки 903) не міститься даних.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не була дотримана сукупність умов щодо складення податкової накладної, що не надається отримувачу, і за наслідками операції, звільненої від оподаткування або оподатковуваної за нульовою ставкою, оскільки податкові накладні №39 від 15.06.2017 р., №58 від 13.06.2018 р., №75 від 24.07.2018 р., №102 від 30.09.2018 р., складені позивачем за наслідками операцій, що не звільнені від оподаткування або оподатковуваної за нульовою ставкою, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати штрафу.

Доводи апелянта про те, що сума ПДВ у випадку із податковими накладними №39 від 15.06.2017 р., №58 від 13.06.2018 р., №75 від 24.07.2018 р. та №102 від 30.09.2018 р. була сплачена позивачем як податкове зобов`язання і не включалась покупцем (міжнародною спеціалізованою установою ООН-ЮНІСЕФ в Україні) до податкового кредиту, оскільки він неплатник ПДВ, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Правильність розрахунків штрафних санкцій, що застосовані відповідачем відповідно до податкового повідомлення-рішення №003693 від 26.03.2019 року перевірені апеляційним судом.

Відносно доводів апелянта про те, що відповідач незаконно застосував до позивача штраф за порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної №39 від 15.06.2017 р., оскільки така була зареєстрована як виправлення до податкової накладної №12 від 15.06.2017 р. та після реєстрації позивачем розрахунку коригування №5, то суд апеляційної інстанції не бере такі доводи апелянта до уваги, оскільки наведені доводи та обставини не були заявлені в суді першої інстанції як підстава позову. Такі доводи апелянта являються фактично новими підставами адміністративного позову.

Відповідно до частин 4, 5 статті 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість та об`єктивність висновків суду першої інстанції щодо правомірності спірного податкового повідомлення-рішення №003693 від 26.03.2019 року.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 21.05.2019 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року в адміністративній справі №300/738/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 11.10.2019 року