Справа № 260/1261/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9548/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року (суддя- Микуляк П.П., ухвалене в м. Ужгороді о 11:41) у справі № 260/1261/18 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариство "Ужгородський Турбогаз" до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Техніка" про визнання протиправними і скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Ужгородський Турбогаз" звернулось в суд з позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа- Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Техніка", в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56002749 з виконання наказу Господарського суду Закарпатської області № 907/14/18 від 12.03.2018 року; зобов`язати заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови: 1) постанову про арешт коштів боржника від 16.03.2018 року; 2) постанову про арешт коштів боржника від 23.03.2018 року; 3) постанову про арешт коштів боржника від 27.03.2018 року; 4) постанову про арешт коштів боржника від 12.04.2018 року; визнати незаконною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про відкриття виконавчого провадження № 56383763 від 11 травня 2018 року прийнятій на підставі Постанови № 56002749 від 11.05.2018 (оскаржувана постанова); зобов`язати заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови: 1) постанову про арешт майна боржника № 56383763 від 11.05.2018 року; 2) постанову про арешт коштів боржника № 56383763від 11.05.2018 року; 3) постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56383763 від 15.05.2018 року; стягнути з державного бюджету на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року закрито провадження в частині щодо зобов`язання заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови: про арешт коштів боржника від 16.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 23.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 27.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 12.04.2018 року з врахуванням Постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 року у справі № 907/14/18.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56002749; визнано протиправною та скасовано Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про відкриття виконавчого провадження № 56383763 від 11 травня 2018 року; визнано протиправною та скасовано Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про арешт майна боржника № 56383763 від 11.05.2018 року; визнано протиправною та скасовано Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про арешт коштів боржника № 56383763 від 11.05.2018 року; визнано протиправною та скасовано Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56383763 від 15.05.2018 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення жодним чином не обґрунтував з яких саме підстав скасовано постанови заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р., не вказавши які саме норми чинного законодавства були порушені при їх винесенні. Зазначає, що оскаржувані постанови державним виконавцем винесені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи відхилене судом, оскільки не підтверджено жодними доказами неможливості прибути в судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2014 року у справі № 907/14/18 задоволено позов ТОВ Полімер-Технік до публічного акціонерного товариства Ужгородський Турбогаз про стягнення 1 635 578,14 грн. (у тому числі за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги та зворотній основі №22/15 у сумі 131 406,80 грн. та за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги на зворотній основі від 30.11.2016 року у сумі 1 507 171,34 грн.), а також суму 24578,67 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В подальшому, на виконання вказаного рішення суду 12.03.2018 року видано наказ, на підставі якого 16.03.2018 року заступником начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегою М.Р. відкрито виконавче провадження №56002749 про примусове стягнення сумі 131 406,80 грн. та за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги на зворотній основі від 30.11.2016 року у сумі 1 507 171,34 грн.), а також суму 24578,67 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Загальна сума стягнення 1 663 156, 81 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви стягувача від 03.05.2018 року № 165 про повернення виконавчого документу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження орган ДВС 11.05.2018 року прийняв постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. За період з 16.03.2018 року по 11.05.2018 року на поточний рахунок стягувача органом ДВС здійснено перерахування стягнутих з боржника коштів в сумі 277 413,79 грн. згідно платіжних доручень: № 3467 від 12.04.2018 року на суму 230577,62 грн.; № 3631 від 06.04.2018 року на суму 36469,62 грн.; № 3878 від 20.04.2018 року на суму 5357,05 грн.; № 4690 від 05.05.2018 року на суму 5009,50 грн. (бухгалтерська довідка № 185 від 15.05.2018 року).

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, 11 травня 2018 року, заступник начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області виносить постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №56002749 у розмірі 135491,94 грн., на підставі наказу № 907/14/18 виданого Господарським судом Закарпатської області 12.03.2018 року. Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, на підставі виконавчого документу, який виконавцем вже було повернуто стягувачу.

Окрім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що за наслідками винесення вищезгаданої постанови 11.05.2018р. про стягнення з ПАТ Ужгородський Турбогаз на користь держави виконавчий збір в сумі 135 491,94 грн. орган ДВС, також 05 травня 2018 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56383763 та з метою забезпечення виконання якого виніс постанови про арешт майна боржника №56383763 від 11.05.2018 року; постанову про арешт коштів боржника №56383763 від 11.05.2018 року; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №56383763 від 11.05.2018 року.

Не погодившись з винесеними постановами державного виконавця ПАТ Ужгородський Турбогаз звернулося в суд з даним позовом

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки було відсутнє фактичне виконання виконавчого документу в примусовому порядку, та те, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 11.05.2018р. винесена з порушенням норм процесуального права, відтак така підлягає скасуванню. Та як наслідок оскаржувані постанови, які винесені на підставі постанови про стягнення виконавчого збору є похідними та також підлягають скасуванню.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-УШ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 16 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Зі змісту ч.1-3 ст.63 Закону України Про виконавче провадження видно, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частинами 1,2 статті 75 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ст.27 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на наведені норми законодавства, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Частиною 3 статті 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких ч.1 ст.42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відтак апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1). Фактичне виконання судового рішення; 2). Вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

З матеріалів справи, а саме з даних бухгалтерського обліку ПАТ Ужгородський Турбогаз вбачається, що Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області були списані на користь ТОВ Полімер-Техніка наступні суми: 27.03.2018р. - 256333,34 грн., 29.03.2018р. - 39776,00 грн., 06.04.2018р. - 5952,27 грн., всього: 302061,61 грн. Залишок до сплати відповідно Рішення суду та наказу № 907/14/18 від 12.03.2018р. становить 1 361 095,20 грн.

Крім цього, відповідно даних бухгалтерського обліку ТОВ Полімер-Техніка про зарахування сум стягнення з ПАТ Ужгородський Турбогаз яке здійснювалося з рахунку Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області зарахування сум стягнення відбулось наступним чином: 02.04.2018р. - 230577,62 грн., 06.04.2018р - 36469,62 грн., 20.04.2018р. - 5357,05 грн., 05.05.2018р - 5009,50 грн., всього: 277413,79 грн.

Відтак з даних бухгалтерського обліку видно, що при стягненні з ПАТ Ужгородський Турбогаз грошових коштів на виконання Рішення Господарського суду Закарпатської області в справі № 907/14/18 та Наказу № 907/14/18 від 12.03.2018р. зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ Полімер- Техніка Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вже було утримано виконавчий збір з сум що безпосередньо (фактично) списані з рахунків ПАТ Ужгородський Турбогаз.

Як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до п.20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені першою частиною статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи поверненні виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначається підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої суми, якщо за виконавчим документом проводилось стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного підпункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Відтак враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що у заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі який визначений в постанові про стягнення виконавчого збору від 11.05.2018 року, відтак така вірно скасована судом першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, відсутність фактичного виконання виконавчого документу в примусовому порядку та ту обставину, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року винесена з порушеннями норм процесуального права та підлягає скасуванню в порядку ст. 74 Закону, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що оскаржувані постанови, які винесені на підставі постанови про стягнення виконавчого збору є похідними та також підлягають скасуванню.

Отже, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі № 260/1261/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 10.10.2019р.