Справа № 200/11983/19-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

11 жовтня 2019 р. Справа №200/11983/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області, Маріупольського бюро технічної інвентаризації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області, Маріупольського бюро технічної інвентаризації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 від 29.08.2011 року на будинок, реєстраційний номер 21136503, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання Маріупольської міської ради Донецької області скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 від 29.08.2011 року на будинок, реєстраційний номер 21136503, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів позову, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16.11.2018 року за позивачами визнано право власності у порядку спадкування за законом на 9/50 частини будинку АДРЕСА_1 .

Отримавши зазначене рішення суду від 16.11.2018 року, позивачі через свого представника ОСОБА_4 звернулись за реєстрацією свого права власності на вказані частки житлового будинку до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно - Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області № 46313859 від 04.04.2019 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у державній реєстрації права приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - було відмовлено, у зв`язку з тим, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в державних реєстрах, що функціонували до 2013 року, була встановлена наявність зареєстрованих прав власності на житлові будинки за адресою: АДРЕСА_1 за іншими особами.

Посилаючись на неможливість реєстрації свого права власності, визнаного рішенням суду яке набрало законної сили, на частину будинку у зв`язку із наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого права власності на 1/1 вказаного будинку АДРЕСА_1 , за іншою особою - ОСОБА_3 , позивачі просять суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 , та зобов`язати Маріупольську міську раду скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вищевказаний будинок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відсутність у вищевказаного будинку № 13 , що належить ОСОБА_3 , окремої поштової адреси, свідчить про те, що поділ вказаного будинку на самостійні об`єкти нерухомого майна, та виділ частки з цього будинку, не здійснений, у зв`язку із чим, реєстрація права власності на вищевказане майно за ОСОБА_3 здійснена незаконно, а тому підлягає скасуванню.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Згідно із частиною 2 статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, набуваю висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 , не мав публічно-правових відносин саме з позивачами. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав за ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивачів.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивачів на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивачі фактично обґрунтували позовні вимоги наявністю у них права власності і відсутністю такого права у ОСОБА_3 , і як наслідок, відсутністю в останньої правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, даний спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивачів та ОСОБА_3 щодо права власності на спірний будинок, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності, має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивачів на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо такого нерухомого майна, а належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивачі вважають його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Суд зазначає, що оскільки позивачі не були заявниками стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на будинок/домоволодіння пов`язане із захистом позивачами свого цивільного права у спорі щодо такого нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на це нерухоме майно. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, та від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За приписами ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

На підставі наведеного слід відмовити у відкритті провадження у даній справі та роз`яснити заявникам, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Суд вважає доцільним роз`яснити також в цій ухвалі, що положеннями пункту 3 частини 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В АЛ И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області, Маріупольського бюро технічної інвентаризації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

Роз`яснити в цій ухвалі, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров