Справа № 160/6927/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Справа № 160/6927/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
У липні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в частині невиплати йому вихідної допомоги при звільненні та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вихідну допомогу в сумі 140 668,8 грн. (без врахування сум податків та інших загальнообов`язкових платежів).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2014 року його призначено на посаду начальника юридичного відділу виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області згідно з розпорядженням міського голови № 319-ВК від 30.12.2014 р. 04.01.2015 року його розпорядженням міського голови №326-ВК від 31.12.2014 р. переведено на посаду начальника відділу юридичного забезпечення, кадрової роботи та координаційної діяльності з правоохоронними та судовими органами виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. 01.04.2016 року його згідно з розпорядженням міського голови № 72-ВК від 30.03.2016 р. переведено на посаду начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. Розпорядженням міського голови № 74-ВК від 05.04.2019 року його звільнено із займаної посади у зв`язку з припиненням повноважень (ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України).
Позивач також зазначив, що відповідно до виданої відповідачем довідки №137/24 від 15.07.2019 року його середньомісячна заробітна плата за два місяці до дати звільнення складала 23 444,8 грн., а відтак відповідач мав виплатити позивачеві в день звільнення 140668,8 грн. (з розрахунку 23 444,8 грн. х 6). Станом на дату подання позовної заяви відповідач вчиняє протиправну бездіяльність щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі 140 668,8 грн. (без врахування податків та інших загальнообов`язкових платежів). Цей факт підтверджується відповідною довідкою без номеру, в якій зазначено, що відповідач у квітні 2019 року виплатив позивачеві лише 14 741,64 грн. заробітної плати та 720,56 грн. компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.
Ухвалою суду від 29.07.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду 22.08.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що згідно з розпорядженням міського голови №159-ВК від 07.06.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений цивільно-правовий договір про тимчасове виконання обов`язків начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області з 07.06.2019 року до моменту проведення конкурсу на заміщення відповідної посади. На підставі п.4.2 вищезазначеного договору виконавчий комітет Першотравенської міської ради направив позивачу повідомлення від 12.08.2019 року № 05/04.4-24 про розірвання договору від 07.06.2019 року №2 про тимчасове виконання обов`язків начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, та 19.08.2019 року вищезазначений договір було розірвано.
Так позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що нормою статті 44 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця виплатити вихідну допомогу працівнику у разі звільнення з підстав передбачених ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України. Але норми ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України повинні застосовуватися саме у невід`ємному зв`язку з нормою ст.99 ч.3 ЦК України, а тому така підстава звільнення особи з посади застосовується виключно до особи приватного права. Таким чином, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» відносно норм КЗпП України щодо підстав звільнення посадових осіб є спеціальними, і у випадку їх застосування відповідні гарантії, передбачені ст.44 КЗпП України застосуванню не підлягають. Дія норми ст.44 КЗпП України не повинна поширюватись в даному з позивачем випадку на вказані вище правовідносини, оскільки соціальні гарантії для службових осіб органів місцевого самоврядування передбачені розділом 5 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та не підлягають поширювальному тлумаченню. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження міського голови №74-вк від 05.04.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, з 05.04.2019 року.
Згідно з розпорядженням міського голови від 08.04.2019 року № 81-ВК ОСОБА_1 був прийнятий на роботу для тимчасового виконання обов`язків начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області з 08.04.2019 року на умовах строкового трудового договору.
Відповідно до розпорядження міського голови від 16.04.2019 року № 91-ВК ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, як тимчасово виконуючий обов`язки, за згодою сторін п.2 ст.36 КЗпП України.
Згідно з розпорядженням міського голови від 20.05.2019 року №128-ВК ОСОБА_1 прийнято на роботу для тимчасового виконання обов`язків начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області на умовах строкового трудового договору. Підставою для даного розпорядження є особиста заява позивача.
Відповідно до розпорядження міського голови від 06.06.2019 року № 157-ВК ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу правової та кадрової роботи виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, як тимчасово виконуючий обов`язки, за згодою сторін п.2 ст.36 КЗпП України, на підставі особистої заяви позивача про звільнення.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з бездіяльністю виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в частині невиплати йому вихідної допомоги при звільненні 05 квітня 2019 року в сумі 140 668,8 грн. (без врахування сум податків та інших загальнообов`язкових платежів).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (ч.3 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ч.1 ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).
В силу ч.1 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.
При цьому на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (ч.3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).
Таким чином, до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.
Так, до дня звільнення позивач був посадової особою місцевого самоврядування та мав 9 ранг в межах 5 категорії посад органів місцевого самоврядування.
Позивач на момент звільнення був посадовою особою виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, на нього поширювалася норма ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою передбачено, що цей Закон регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 1255-VІІ від 13.05.2014 р. Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів), крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.
Відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що припинення повноважень посадової особи місцевого самоврядування є підставою для виплати такій особі вихідної допомоги, відповідно до статті 44 КЗпП України, а з урахування відсутності у відповідача жодних правових підстав щодо невиплати позивачу вихідної допомоги, бездіяльність відповідача щодо її не виплати є протиправною.
Крім того, така сума підлягає розрахунку в порядку, встановленому Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.
Відповідно до довідки відповідача № 137/24 від 15.07.2019 року середньомісячна заробітна плата позивача за два місяці до дати звільнення складала 23 444,8 грн, а відтак відповідач мав виплатити позивачеві в день звільнення 140 668,8 грн. (з розрахунку 23 444,8 грн х 6).
Звільнення посадової особи місцевого самоврядування із займаної посади передбачає дотримання й інших гарантій, передбачених трудовим законодавством, у тій частині, яка не суперечить положенням спеціального законодавства або ним не врегульована.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Тому, право позивача на одержання суми середньомісячного заробітку як вихідної допомоги визначено Законом і цей Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позов задоволено, слід повернути позивачу витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1 406,69 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 194, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в частині невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні.
Зобов`язати виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 140668,8 грн. (без врахування сум податків та інших загальнообов`язкових платежів).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма