Справа № 394/986/19
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
15.10.2019
2-а/394/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Мулько Юрія Вікторовича про поновлення строку на оскарження постанови, про визнання незаконними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у адміністративній справі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про поновлення строку на оскарження постанови, про визнання незаконними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у адміністративній справі, зокрема свої вимоги мотивував тим, що 01.10.2019 року, він від своєї дружини, ОСОБА_2 , довідався, що до неї приїжджав відповідач у справі та вручив їй якісь документи, цього ж дня зазначені документи він отримав від неї, тобто з цього часу йому стало відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

З постанови, складеної державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Мулько Юрієм Вікторовичем, вбачається, що 10.01.2019 року о 11.00 год. він в адмінмежах Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області самовільно зрізав дерева породи ясен в полезахисній смузі, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.65 1 КУпАП.

Також до постанови відповідачем було додано постанову про закриття кримінального провадження від 18.07.2019 року, відповідно до якої щодо нього прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

З постанови вбачається, що 06.02.2019 року до СВ Уманського районного відділення поліції УВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали про те, що 10.01.2019 року невстановлена особа близько 11.00 год. здійснила незаконну виробку дерев породи «Ясен» у кількості 31 шт., що знаходились у полезахисній смузі в адміністративних межах с. Оксанино Уманського району Черкаської області, після чого, повантаживши вказані дерева на автомобіль марки ЗІЛ, зникла у невідомому напрямку.

В ході досудового розслідування було встановлено, що за кермом автомобіля марки ЗІЛ ВА 48-50 АТ, на який було повантажено незаконно вирізані дерева, перебував він, а власником автомобіля є моя дружина ОСОБА_2 . Зрізані дерева породи «Ясен» в кількості 31 шт. він відвіз жительці с. Оксанино Уманського району ОСОБА_3 , зазначене підтверджується показання свідків.

Розмір заподіяної шкоди державі відповідно до довідки ДП «Черкаське військове лісництво» становить 69892,67 грн.

Постановлено направити матеріали кримінального провадження для притягнення мене до адміністративної відповідальності.

Дану постанову органи досудового слідства йому не направляли та не повідомляли його про прийняте рішення.

Разом з тим, з приводу винесених постанов, він зауважив наступне, що дійсно в кінці січня на початку лютого 2019 року до нього зателефонував хлопець ОСОБА_4 , з яким він знайомий на протягом двох років, та попросив мене, якщо можливо, продати йому дрова, оскільки в його матері в с. Оксанино Уманського району Черкаської області закінчились дрова та вугілля, яке було придбано на опалювальний сезон. Він також наголосив, що ніхто більше не може привезти у зв`язку з поганими погодними умовами. Після спілкування він погодився йому допомогти, оскільки в нього дома були порізані хаотично дрова, які він закуповує на протягом літа для опалення власного будинку (враховуючи квадратуру його будинку та котел для опалювання мені потрібно на опалювальний сезон з жовтня по березень кожного року близько 30-40 метрів дров, також придбані дрова для опалення власного будинку використовує його теща, яка проживає поруч).

Він, впевнившись в тому, що запаси дров у нього достатні, пообіцяв виконати прохання.

На початку лютого 2019 року у вечірній час він зі своїми знайомими загрузив дрова до автомобіля ЗІЛ ВА 48-50 АТ та вранці поїхав в село Оксанино Уманського району Черкаської області за вказаною його знайомим адресою.

По приїзду до нього вийшла жінка похилого віку, на що він їй повідомив, що його попрохали привезти дрова, вона зраділа та пояснила, що запаси дров в неї закінчились, а зима тільки почалася.

Після чого вона відкрила ворота, він заїхав до двору та вигрузив дрова, отримавши розрахунок (він взяв тільки кошти за які сам придбав літом дрова), потім він попрямував додому.

Пізніше в часі десь через неділю чи дві до нього приїхав слідчий та повідомив про те, що він здійснив випилку дров біля с. Оксанино Уманського району Черкаської області, на що він заперечив та пояснив, що дрова, які він завіз в с. Оксанино Уманського району Черкаської області на початку лютого, належали йому та були його власністю. На що слідчий наголосив, щоб він приїхав до відділення поліції для дачі пояснень.

У відділенні поліції він повторив слідчому, викладені в даному позові пояснення, на що він наголосив, щоб він скористався ст. 63 Конституції України та відмовився давати показання, оскільки йому потрібно кудись їхати, і в нього немає часу на фіксування викладених ним подій. Я на той час легковажно віднісся до сказаного та написав, що відмовляється від дачі пояснень на підставі зазначеної статті основного Закону України та поїхав додому.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчим викладена фікція, а саме викладено події, які не відповідають дійсності та є обмовлянням його у вчиненні правопорушення, до якого він не причетний та не має жодного відношення.

Звернув увагу суду на наступне, щоб здійснити випилку в лісопосадці, лісі, або в іншому скупченні лісонасаджень потрібен певний період часу, для демонтажу (зрізу) дерев потрібні спеціальні механічні засоби (пили, сокири, тощо) для завантаження, порізаних дерев (як вказано в постанові в кількості 31 шт.) потрібна певна кількість людей. Тобто при наявності вказаних обставин можливо на мій погляд виконати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст.65 1 КУпАП.

Як вбачається, він привозив дрова в с. Оксанино Уманського району Черкаської області сам, при ньому не було підручних засобів та дрова були засохлі, а не свіже спиляні, йому взагалі не відомо місце, де було вирубано дерева про які йдеться мова в постанові про закриття кримінального провадження.

За даних обставин, його думка, що слідчий та відповідач у такий спосіб, не встановивши істини, забажали «спустити все на гальма» та «списати порушення», якого він не вчиняв, чим порушили його конституційні права, щодо втручання в моє особисте життя, щодо розпорядження належною мені власністю.

На його погляд постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням наступної низки норм права.

З оскаржуваної постанови не вбачається, які саме докази підтверджують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 65 1 КУпАП, а постановлена 18.07.2019 року постанова про закриття кримінального провадження не може мати преюдиційного значення на переконання або констатації того, що мною були вчинені певні дії, які підлягають певній кваліфікації за нормами КУпАП.

Відповідач навіть, отримавши постанову про закриття кримінального провадження, повинен був об`єктивно та неупереджено дослідити всі обставини, керуючись законом, оцінити кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а потім сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого прийняти процесуальне рішення про закриття справи або притягнення мене до адміністративної відповідальності, але в даному випадку виявив чистий суб`єктивізм.

У контексті судової практики Європейського суду з прав людини щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, важливою є справа «Вєренцов проти України», де Суд зазначає, що, незважаючи на відсутність чіткого зазначення точного проміжку часу між складанням протоколів про адміністративні правопорушення та розглядом справи заявника, очевидним є те, що він не перевищував кілька годин. Навіть якщо допустити, що справа заявника не була складною, Суд сумнівається в тому, що обставини, за яких проводився розгляд справи заявника, були такими, що надавали йому можливість належним чином ознайомитися з обвинуваченням та доказами проти нього, адекватно оцінити їх і розробити ефективну юридичну стратегію свого захисту. Подальше апеляційне оскарження не могло виправити ситуацію з огляду на те, що на той час, коли апеляційний суд розглянув справу, заявник уже відбув строк свого адміністративного арешту. Більш того, апеляційний суд не відповів на скаргу заявника з цього питання. Отже, Суд доходить висновку, що заявникові не було надано адекватні час та засоби для підготовки свого захисту.

Таким чином, вироблення стратегії аргументованого захисту в справі про притягнення до адміністративної відповідальності - неодмінний елемент дотримання прав людини та захисту своїх законних інтересів.

Кожна конкретна справа, під час якої особа притягається до адміністративної відповідальності, потребує індивідуального підходу та ретельного аналізу з дотриманням приписів законодавства та цінностей прав людини.

З цього приводу він зазначив, що його взагалі не викликали на розгляд справи, не надавали можливості реалізувати своє право на захист своїх інтересів, дати пояснення з приводу подій.

Крім того, окремо зазначив, що згідно ч. 5 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Тобто законодавцем чітко обумовлено, що строк притягнення до адміністративної відповідальності в разі прийняття рішення про закриття кримінального провадження починається з дня прийняття такого рішення і припиняється після спливу одного місяця, дана норма не підлягає спеціальному тлумаченню і є зрозумілою.

Але як вбачається з наявних у нього матеріалів постанова про закриття кримінального провадження постановлена 18.07.2019 року, а постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята 28.08.2019 року, тобто поза межами строку для прийняття відповідного процесуального рішення, що саме собі вказує на свідомі порушення відповідачем норм процесуального права, нехтування гарантованими Конституцією та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав і вкотре виказує суб`єктивізм з нівелюванням об`єктивізму, нехтуванням у з`ясуванні істинності подій, тобто виконанням відповідачем конкретно покладених на нього обов`язків, а виказує навпаки вчинення останнім пасивних статистичних дій. На це вказує навіть постанова про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2019 року, яка надрукована на раніше заготовленому шаблоні.

Зокрема, після спливу строку накладення адміністративного стягнення відповідач повинен був врахувати узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суду України, яким встановлено, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, та прийняти відповідне рішення.

Згідно частини 2 ст. 286 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи положення зазначеної статі просив суд поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки він отримав його тільки 01.10.2019 року від своєї дружини, і тому термін звернення до суду, виходячи із положень зазначеної статті, спливає 11.10.2019 року.

Також позивач просив визнати дії державного інспектора з охорони навколишнього середовища Центрального округу Мулько Юрія Вікторовича щодо винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 65 1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень протиправними. Скасувати постанову № 002377 від 28 серпня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за статтею 65 1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 65 1 КУпАП, відносно нього закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надіслав, повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи із наступного.

П. 1 ч. 1 ст. 20 КУпАП визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У ч. 1 ст. 25 КАС України наголошено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 18 липня 2019 року слідчим СВ Уманського районного відділення поліції УВП ГУ НП в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000054 по факту незаконної порубки лісу, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вимоги щодо постанови слідчого викладені у ч. 5 ст. 110 КК України.

У ст. 2 КПК України законодавець визначив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виконання завдань кримінального судочинства, усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Вимоги щодо постанови слідчого викладені у ч. 5 ст. 110 КК України.

Так, як вбачається з зазначеної постанови, слідчий в мотивувальній частині встановлює на його погляд винну особу, але разом з тим в резолютивній частині не зазначає її, та не вказує, який саме склад кримінального правопорушення відсутній та в чиїх діях. З мотивувальної частини постанови слідує, що слідчий вказує на наявність суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта разом з тим наголошує про відсутність об`єктивної сторони злочину.

Відсутність хоча б одного елементу складу злочину виключає кримінальну відповідальність.

Після отримання зазначеної постанови відповідач без повідомлення позивача, не опитуючи його, не встановлюючи фактичні обставини подій, складає постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ст. 105 Лісового кодексу України, за ст. 65 1 КУпАП, тобто надає перевагу не чим не підкріпленим висновкам органу досудового розслідування.

В розумінні ч. 2 ст. 286 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач пропустив строк на подачу скарги, але мотивував це тим, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення отримав 01.10.2019 року від своєї дружини, іншими відомостями суд на час розгляду позову не володіє, та у нього не викликає сумніву правдивість тверджень позивача з цього приводу. Наведена причина пропуску строку звернення до суду з позовом суд визнає поважною та вважає за доцільне поновити позивачу строк на звернення до суду зі скаргою.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до диспозиції ст. 65 1 КУпАП відповідальність настає за знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг, захисних лісових насаджень вздовж берегів річок, каналів, навколо водних об`єктів, гідротехнічних споруд, на смугах відводу автомобільних доріг, залізниць та інших захисних лісових насаджень -

Об`єктом правопорушення передбаченого ст. 65 1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Об`єктивна сторона передбаченого ст. 65 1 КУпАП, полягає у вчиненні активних дій щодо знищення або пошкодження полезахисних смуг та захисних лісових насаджень.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП як умисел, так і необережність.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 65 1 КУпАП є громадяни або посадові особи.

Ст. 105 Лісового кодексу України встановлена відповідальність за порушення лісового законодавства так порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. П. 1 ч. 1 зазначеної статі вказує, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст. 242 1 КУпАП - Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78 1 - 79, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91 1 - 91 4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188 5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Наявна в справі постанова не в повній мірі відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ це доказ зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Суду були надані для дослідження документи тільки позивачем, відповідач не скористався своїм правом та не надіслав до суду жодного доказу, а також не надіслав відзиву, хоча про це право був повідомлений у спосіб визначений КАС України.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він в постанові про адміністративне правопорушення не вказав чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, майновий стан позивача.

З наданих суду і досліджених документів можна зробити висновок, що вони не містять жодних доказів винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 65 1 КУпАП.

На думку суду у позивача відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 65 1 КУпАП.

Склад будь-якого правопорушення включає в себе чотири елементи : об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт та суб`єктивну сторону.

При відсутності будь-якого елементу виключається адміністративна відповідальність.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ч. 3 ст. 286 КАС визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають підстави вважати, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65 1 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення і справа щодо нього підлягає закриттю, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 65 1 , 242 1 , 247, 251, 258, 276, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 229, 242, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови, про визнання незаконними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у адміністративній справі задовольнити в повному обсязі.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 65 1 КУпАП та поновити йому строк на оскарження постанови № 002377 від 28.08.2019 року .

Визнати дії державного інспектора з охорони навколишнього середовища Центрального округу Мулько Юрія Вікторовича щодо винесення постанови № 002377 від 28.08.2019 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 65 1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень протиправними.

Скасувати постанову № 002377 від 28 серпня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за статтею 65 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 65 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 /десяти/ днів до третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: