Справа № 580/2527/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2527/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Чаку Є.В.,

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради, в якій просило:

1) визнати протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради зі зняття нарахувань по субсидіям за січень 2018 року;

2) зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надати позивачу список осіб, яким призначено та нараховано субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання (централізованого опалення) на січень 2018 року із зазначенням суми субсидії.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства не відшкодував субсидії та пільги за надані позивачем у січні 2018 року послуги з виробництва та постачання теплової енергії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у відкритті провадження за даним позовом - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах №№927/291/17, 906/621/17, 911/4249/16, 911/1541/17, 916/2456/17, №927/1155/16, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом розгляду у них є стягнення зі структурного підрозділу з питань соціального захисту населення державних коштів, як відшкодування витрат виконавця комунальної послуги на надання такої послуги особам, яким законами України встановлено пільги з їх оплати.

Однак, предмет позову у справі №580/2527/19 не є тотожним предмету у вказаних господарських справах зі стягнення коштів, характер спірних правовідносин є різним, оскільки правова процедура відшкодування виконавцям житлово-комунальних послуг витрат на надання послуг пільговим категоріям громадян та правова процедура призначення, нарахування субсидій та перерахування цих субсидій виконавцям житлово-комунальних послуг різні, регулюються різними нормативно-правовими актами.

У випадку відшкодування пільг у держави прямо із Конституції України та законів України виникає грошове зобов`язання перед постачальником житлово-комунальної послуги населення сплатити кошти, яке не опосередковуються рішеннями суб`єкта владних повноважень.

Натомість, при призначенні, нарахуванні та припиненні («знятті») субсидій населенню між Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради та постачальною організацією виникають правовідносини влади та підпорядкування, теплопостачальна організація вправі очікувати на перерахування виключно призначених та нарахованих субсидій, рішення та дії стосовно чого приймаються Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради з виконанням делегованих повноважень як суб`єктом владних повноважень.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради зі зняття нарахувань по субсидіям за січень 2018 року стосується виконання відповідачем функції щодо відшкодування субсидій і пільг за надані позивачем послуги, не є публічно-правовим спором і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, передумовою звернення позивача до суду стало те, що рішенням Смілянської міської ради від 23 жовтня 2018 року №78-4/VII його визнано фактичним надавачем послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії у січні 2018 року. При цьому, рішенням Вищого господарського суду від 06 липня 2017 року у справі №925/459/17 розірвано договір про спільну діяльність від 05 травня 2010 року №47-2V, укладений ТОВ "Сміла Енергоінвест" з КП "Смілатеплокомуненерго".

Позивач звернувся до відповідача з листом від 19 грудня 2018 року №219 щодо компенсації субсидій за надані у січні 2018 року послуги.

Листом від 28 грудня 2018 року №01-4546/07 відповідач повідомив позивача, що проведення відшкодування субсидій та пільг за січень 2018 року може призвести до нецільового використання державних коштів у значних обсягах.

За твердженням позивача, надаючи послуги з теплопостачання населенню міста Сміла у січні 2018 року, позивач не міг передбачити, що у квітні 2018 року, про що він дізнався лише в лютому 2019 року, Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради буде знято субсидії з населення, у зв`язку з чим позивачу не відомо розмір нарахованих та в подальшому знятих субсидій.

Даний публічно-правовий спір має також важливий соціальний характер, оскільки позивач, не отримуючи у січні - лютому 2018 року повідомлень від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради про зняття субсидій, не виставляв до оплати рахунки особам, які отримували субсидію у попередньому місяці опалювального сезону, з метою недопущення порушення соціальних прав соціально-незахищених та малозабезпечених верств населення міста Сміла.

Отож, реалізуючи право на звернення до суду, передбачене ч. 1 статті 5 КАС України, оскаржуючи неправомірні дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради, якими порушено його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій (п.1, 2 ч.1 статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

У п.7 ч.1 статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У той же час, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Наведене нормативне регулювання визначає, за якими критеріями певні спірні правовідносини належить відносити до тих, на які поширюється або не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Вияв і вибір ознак належності спору до відповідної юрисдикції суду в кожному конкретному випадку має провадитися із суб`єктного складу спірних правовідносин, суті та юридичної природи фактичних передумов конфлікту і, що головне, змісту правовідносин між їх суб`єктами.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 826/14603/17.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами спору відсутні правовідносини влади та підпорядкування. Натомість, з`ясування та перевірка фактів, що мають відношення до вирішення спору по суті та безпосередньо впливають на результат такого вирішення, стосується ведення господарської діяльності позивача та розрахунків за неї.

21 жовтня 1995 року Кабінет Міністрів України затвердив Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива № 848, зі змінами та доповненнями (далі - Положення).

Вказаним Положенням визначаються умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Так, відповідно до п.3 Положення головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є:

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення);

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Згідно ч.ч.1-2 статті 509, ч.ч.3,4 статті 11 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 статті167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (статті 170 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає послуги теплопостачання споживачам за встановлену плату, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідач як розпорядник коштів на відшкодування вартості таких послуг, наданих тим категоріям громадян, яким державою передбачені пільги з їх оплати, зокрема, субсидії, зобов`язаний здійснювати розрахунки з надавачами таких послуг.

З огляду на вказане вище, у позивача, який надав послуги теплопостачання особам, що згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, виникло цивільне право на відшкодування частини вартості таких послуг за рахунок держави як платника, а у відповідача як органу, через який діє держава у цих відносинах, обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані послуги.

Як вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, - спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При цьому, у випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відтак, враховуючи, що у відносинах щодо розрахунку з позивачем за надані ним особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, послуги з постачання теплової енергії у відповідний період Управління праці та соцзахисту виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як боржник у зобов`язальних правовідносинах, то між сторонами спору відсутні правовідносини влади та підпорядкування.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради зі зняття нарахувань по субсидіям за січень 2018 року стосується виконання відповідачем функції щодо відшкодування субсидій і пільг за надані позивачем послуги, не є публічно-правовим спором і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо вимоги про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надати позивачу список осіб, яким призначено та нараховано субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання (централізованого опалення) на січень 2018 року із зазначенням суми субсидії, слід зазначає таке.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес": - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Отже, як зазначив Конституційний Суд України, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту, заявлений у позовній вимозі про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради надати позивачу список осіб, яким призначено та нараховано субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання (централізованого опалення) на січень 2018 року із зазначенням суми субсидії сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, оскільки дана інформація має виключно інформаційний характер та може бути, зокрема, витребувана судом при розгляді справи в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, ухвала суду від 19 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі є законною та обґрунтованою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, та не можуть бути підставою для її скасування.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку