Справа № 200/6392/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року справа № 200/6392/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/6392/19-а (суддя в 1 інстанції - Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (далі - відповідач). Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач відмовив йому в призначені щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період згідно його заяви від 29.10.2018 року. Вважає, що відмова відповідача у призначенні щомісячної адресної допомоги є протиправною. (арк.справи 4-9)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/6392/19-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 20.11.2018 року №7045 про відмову в призначенні ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) щомісячної адресної грошової допомоги на наступний шестимісячний строк. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Пушкіна, 8, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви, поданої 29.10.2018 року. (арк.справи 108-111)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (арк.справи 118-120)

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території.

З 18 квітня 2017 року позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Селидівському міському управлінні соціального захисту населення, що підтверджується довідкою від 18 квітня 2017 року №.

29 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення (відновлення) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за №7045 від 20.11.2018 року позивачу відмовлено в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги на дитину ОСОБА_2 на наступний шестимісячний термін відповідно до п. 7 Порядку № 505 від 01.10.2014 року.

На запит позивача до УПСЗН Селидівської міської ради про надання роз`яснень щодо підстав відмови у призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, відповідач листом у відповідь від 03.01.2019 року за №А-095-5.1-6.3, повідомив, що 06.11.2018 року працівниками управління здійснена перевірка фактичного проживання за адресою, зазначеною у в заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. За результатами перевірки складено акт від 06.11.2018 №5010 про відсутність за фактичним місцезнаходженням. 12.11.20018 року управлінням було зроблено запит до відділу освіти Селидівської міської ради для отримання інформації про перебування ОСОБА_2 (сина позивача) у шкільному навчальному закладі. 15.11.2018 року відділом освіти Селидівської міської ради було надано відповідь, що ОСОБА_2 не відвідує жодного навчального закладу. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.11.2018 року №7045 прийнято рішення про відмову в призначення щомісячної адресної допомоги. Крім того, зазначено, що відповідно до п. 7 "Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" №505 від 01.10.2014 року позивачу відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні соціальних виплат від 20.11.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався з позовом до суду через відмову Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради та рішеннями суду було встановлено протиправність у рішення відповідача щодо відмови в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

При цьому, відповідач кожного разу, у рішеннях про відмову в призначення допомоги, посилається на п. 7 "Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" №505 від 01.10.2014 року.

Правові відносини регулюються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Положення Порядку №505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно з пунктом 7 Порядку №505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого не працевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року (що набрала законної сили 23.07.2018 року) було встановлено: "що з моменту припиненням УСЗН Мирноградської міської ради виплати позивачу грошової допомоги з підстав його не працевлаштуванням протягом двох місяців з дня призначення такої виплати, (у 2015 році) та до моменту звернення до відповідача із заявою про призначення адресної допомоги (у 2017 році) пройшло більш ніж шість місяців так званої, заборони на отримання грошових виплат. Таким чином, оскільки пункт 3 Порядку №505 вичерпав свою дію щодо позивача, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги за його заявою від 19.04.2017 року.".

Відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виплата щомісячної адресної допомоги дійсно була припинена позивачу на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, проте суд не може погодитися із тим, що позивач після працевлаштування не має права на призначення щомісячної адресної допомоги.

Згідно із абз. 8 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Із змісту вказаного абз. 8 п. 3, а також із змісту вищенаведених п.п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить п.п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає змісту та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом шестимісячного періоду надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що діючим Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи встановлені обставини справи колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, визнати незаконним та скасувати рішення про відмову в призначенні допомоги та зобов`язати відповідача її нарахувати та виплатити.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/6392/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі № 200/6392/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць