Справа № 816/850/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 жовтня 2019 р.Справа № 816/850/18

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Кононенко З.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 816/850/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області третя особа Головне управління Національної поліції України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області третя особа Головне управління Національної поліції України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст.4 Закону N 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону N 3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з викладених правових норм та наведених обставин цієї справи вбачається, що судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду складає - 1921 грн.

Проте, заявником апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Враховуючи викладене, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 року апеляційна скарга залишена без руху, однією з підстав була відсутність оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1921 грн.

10 жовтня 2019 року до Другого апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання в якому позивач зазначає, що законадавством не передбачено сплату судового збору за подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у відповідності до ст. 382 КАС України.

Частиною 1 ст. 302 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги.

До заяви про приєднання до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи (ч. 2 ст. 302 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

На підставі підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зауважує, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно справи "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).

Вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Разом з тим, встановлюючи таке регулювання, Договірні держави користуються певною свободою розсуду; застосовані обмеження не повинні обмежувати доступ, що залишається індивідууму таким чином або в такій мірі, що сутність права порушується; обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законної мети і якщо не існує розумного співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, яку потрібно досягти; національні суди надають звільнення від судових зборів тим заявникам, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (Marina v. Latvia, № 46040/07, п. 50, 52); такі особливості, як здатність заявника сплатити судові збори, та стадія розгляду справи, враховуються при оцінці того, чи був порушений доступ до суду (Paykar Yev Haghtanak Ltd v. Armenia, № 21638/03, п. 48); обмеження суто фінансового характеру, які абсолютно не пов`язані з перспективами успішності позову, повинні бути предметом особливо суворого розгляду з точки зору інтересів правосуддя (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, № 39199/98, п. 65).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Відповідно до частини першої статті 133 КАС суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 цього Закону закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в клопотанні від 10.102019 року на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 заявник не просить зменшити розмір чи звільнити від сплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду та не надає докази неможливості сплати судового збору, натомість вказує, що судовий збір не сплачується за подання апеляційної скарги на ухвалу про вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Проте, суд вказує, що Законом № 3674-VI, зокрема, частиною другою статті третьої, не передбачено звільнення осіб за подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, натомість, встановлено чіткий і вичерпний перелік умов справляння судового збору, а саме, передбачено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Оцінивши доводи, вказані скаржником на обґрунтування вимог поданого ним клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які би відповідали зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для звільнення від сплати судового збору, й могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що недоліки апеляційної скарги на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року зазначені в ухвалі Другого апеляційного адміністративного сду від 02.09.2019 року усунуті не повністю.

Зазначені недоліки апеляційної скарги мають бути усунені шляхом сплати судового збору на реквізити: Отримувач УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999628, банк: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, номер рахунку - UA6081004, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки - "81" Апеляційні адміністративні суди у розмірі 1921 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі № 816/850/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області третя особа Головне управління Національної поліції України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повторно залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) З.О. Кононенко