Справа № 520/5626/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.Справа № 520/5626/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 04.07.19 року по справі № 520/5626/19

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківського об`єднаного управління ПФУ в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. 3обов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області внести до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 в Кооперативі "Полімер" з 03.04.1989 по 17.02.1995 та призначити пенсію за віком з 07.12.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. 3обов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає , що судом не надано належної правової оцінки обставинам справи та невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує , що у рішенні від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні пенсії пенсійний орган посилається на те, що період стажу зроблено не відповідно до вимог чинного законодавства, не зазначивши при цьому жодної норми пенсійного законодавства, яка порушена позивачем. Неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.04.1989 року по 17.02.1995 р. є надуманими та необґрунтованими, оскільки такі підстави для відмови не передбачені ні Законом № 1058-ГУ, ні Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, а відтак не можуть свідчити про відсутність трудового стажу позивача. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019р. , прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вказує , що здійснювало свої повноваження з межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже своїми діями права та законні інтереси Позивача не порушило. Просить замінити відповідача по справі з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова належним відповідачем на головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області , залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 без змін.

Відповідно до вимог ст. 52 КАС України протокольною ухвалою замінено відповідача по справі з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 07.12.2018 № 49 відповідачем було відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу - 25 років, відповідач посилався на те, що до страхового стажу позивача неможливо зарахувати періоди роботи з 03.04.1989 по 17.02.1995 в Кооперативі "Полімер" по заготовці та переробці вторинної сировини, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України від 28.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, а саме: номер протоколу про прийом на роботу виправлений та не завірений в трудовій книжці належним чином (а.с.9).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем не надано доказів в підтвердження здійснення ним у відповідності до пункту 4.2 Порядку №22-1 заходів щодо проведення перевірки з метою встановлення первинних документів, необхідних для призначення пенсії позивачу, тому рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком підлягає скасуванню.

При цьому , суд першої інстанції вважає , що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком згідно із ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову відповідачем не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, при цьому не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії мають жінки, після досягнення віку 58 років 6 місяців - які народились з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року при наявності страхового стажу не менше 25 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 2.27 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів (пункт 4.10 Порядку).

Відмовляючи у призначенні пенсії позивачці , відповідач виходив з того , що до страхового стажу ОСОБА_1 не можливо зарахувати період роботи з 03.04.1989 по 17.02.1995 в Кооперативі «Полімер» по заготовці та переробці вториної сировини, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, а саме номер протоколу про прийом на роботу виправлений та не завірений в трудовій книжці належним чином.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оригіналу трудової книжки позивача , яка досліджена судом апеляційної інстанції , встановлено, що в ній наявний запис про те, що позивач у період з 03.04.1989 по 17.02.1995 працювала в Кооперативі "Полімер" .

Колегія суддів зазначає, що записи трудової книжки, зокрема, дати прийняття та звільнення позивача не містять будь-яких виправлень.

Виправлення в номері протоколу про прийом на роботу не є підставою для відмови у зарахуванні оскаржуваного періоду.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пунктами 1.6 та 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку /пункт 1.6/; днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви /пункт 1.7/.

Наведене узгоджується з практикою Верховного Суду , викладеною в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 750/11115/16-а.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Враховуючи те, що рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 07.12.2018 № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправним , що правомірно встановлено судом першої інстанції та таке рішення скасовано, то в даному випадку належним та ефективним способом захисту є задоволення позовних вимог та зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 в Кооперативі "Полімер" з 03.04.1989 по 17.02.1995 та призначення пенсії за віком з 07.12.2018.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року по справі № 520/5626/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком..

В цій частині прийняти нове рішення , яким зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи ОСОБА_1 в Кооперативі "Полімер" з 03.04.1989 по 17.02.1995 та призначити пенсію за віком з 07.12.2018.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2019р. по справі № 520/5626/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року