Справа № 1.380.2019.003688
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003688
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління МВС України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління МВС України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині нарахування та оплати одноразової грошової допомоги позивачу, інваліду третьої групи та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги на підставі статті 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму;

- витрати по сплаті судового збору в тому числі витрати на надання правової допомоги (7000,00 грн.) покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.05.2018 року та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності застрахованої особи у відсотках від 15.05.2018 року йому встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 50% у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач зазначає, що оформив усі необхідні документи та подав їх до Головного управління Національної поліції у Львівській області для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, однак вихідним листом № Оп-56/31/01-2019 від 25 березня 2019 року відповідач відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги та повторно повернув матеріали на доопрацювання.

Таку бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги позивач вважає протиправною, оскільки, на його думку, на нього, як на колишнього працівника органів внутрішніх справ поширюються норми приписів статті 23 Закону України «Про міліцію», яка передбачає право на виплату одноразової грошової допомоги у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Крім того, зазначає, що за змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Відтак, зважаючи на наведене, за ним зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» та продовжує діяти і на даний час.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що згідно інформації наданої Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Львівській області позивач - ОСОБА_1 не був поліцейським та не проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області, натомість проходив службу в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 28.06.1994 року по 04.06.2015 року.

Зазначає, що Головне управління Національної поліції у Львівській області є органом, уповноваженим здійснювати виплату лише одноразової грошової допомоги, яка передбачена Законом України «Про Національну поліцію» і не має повноважень на здійснення виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена статтею 23 Закону України «Про міліцію».

Стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції питання щодо виплати одноразової грошової допомоги розглядає орган внутрішніх справ, де проходив службу працівник міліції, а виплату здійснює Міністерство внутрішніх справ України.

Крім того, відповідач вказує, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», оскільки зазначений закон втратив чинність, а отримання одноразової грошової допомоги врегульоване статтями 97-99 Закону України «Про Національну поліцію», норми якого на позивача не поширюються.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідачем - Головним управлінням МВС України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23 липня 2019 року відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управління МВС України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Львівській області №2904/13/03-2019 від 05 серпня 2019 року позивач - ОСОБА_1 службу в ГУНП у Львівській області не проходив. Повідомлено, що позивач проходив службу в ГУМВС України у Львівській області в період з 28.06.1994 року по 04.06.2015 року.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №002865 від 15.05.2018 року ОСОБА_1 встановлено 50% ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААА № 807454 від 15.05.2018 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із листом Головного управління МВС України у Львівській області від 25 березня 2019 року № Оп-56/31/01-2019 позивача повідомлено, що його звернення з питання скерування документів щодо одноразової грошової допомоги розглянуто ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області. Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повторно повернуто на доопрацювання матеріали на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до листа від 08 січня 2019 року за №15/2-99. Вирішення питання можливе лише після усунення зазначених недоліків.

Вважаючи бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Предметом спору у даній справі є наявність чи відсутність підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707.

Як слідує з матеріалів справи та підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №002865 та випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААА №807454 інвалідність ІІІ групи позивачу встановлена 15.05.2018 року, тобто після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» та Порядком № 850, відтак, за позивачем, як колишнім працівником міліції, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах передбачених Законом України «Про міліцію» та Порядком №850.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а, від 19 квітня 2018 року у справі №822/31/18, від 20 травня 2019 року у справі №405/704/17.

Відтак, доводи відповідача про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», оскільки зазначений закон щодо нього втратив чинність, а його право на отримання одноразової грошової допомоги врегульоване статтями 97-99 Закону України «Національну поліцію» є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства.

Разом з тим, судом враховуються заперечення відповідача про те, що у Головного управління Національної поліції у Львівській області відсутні повноваження на нарахування одноразової грошової допомоги позивачу, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію» з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз наведених норм Порядку № 850 вказує, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби. При цьому, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Як слідує з матеріалів справи та підтверджується листом Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Львівській області №2904/13/03-2019 від 05 серпня 2019 року позивач - ОСОБА_1 службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області не проходив, однак проходив службу в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в період з 28.06.1994 року по 04.06.2015 року.

Таким чином, останнім місцем служби позивача було Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, куди він і мав би звернутися із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, зважаючи на приписи норм Порядку №850.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень Порядку № 850 рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів.

З матеріалів справи слідує, що із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та необхідними документами позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Проте, як вбачається з листа Головного управління МВС України у Львівській області від 25 березня 2019 року № Оп-56/31/01-2019 позивача повідомлено, що «його звернення з питання скерування документів щодо одноразової грошової допомоги розглянуто ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області. Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повторно повернулися на доопрацювання матеріали на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до листа від 08 січня 2019 року за №15/2-99. Вирішення питання можливе лише після усунення зазначених недоліків».

Отже, зважаючи на те, що останнім місцем служби позивача було Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, куди він і мав би звернутися із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, а рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до норм Порядку №850 приймає Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції у Львівській області не вчиняло та не могло вчинити протиправної бездіяльності в частині нарахування та оплати одноразової грошової допомоги позивачу, відтак є неналежним відповідачем у даній справі.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/7122/17 (провадження 12-78гс19) від 11 вересня 2019 року «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача».

За таких обставин, зважаючи на те, що судом встановлено, що Головне управління Національної поліції у Львівській області є неналежним відповідачем у даній справі, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007), Головного управління МВС України у Львівській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 15.10.2019 року.

Суддя Клименко О.М.