Справа № 755/11675/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач, Київська міська митниця ДФС) про скасування постанови Київської міської митниці ДФС № 0407/10000/19 від 04 липня 2019 року у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із шахрайськими діями третіх осіб Позивач був позбавлений можливості виконати зобов`язання по поверненню (зворотному ввезенню) тимчасового вивезеного за межі митної території України товару.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до закінчення встановленого та у подальшому продовженого строку тимчасового вивезення товару Позивачем не вжито заходів щодо реімпорту згаданого товару або продовження строку тимчасового вивезення. Крім того, наголошує, що у ході провадження у справі Відповідачем не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за порушення митних правил. Також звертає увагу, що на час складання протоколу та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також розгляду справи в Дніпровському районному суді міста Києва, жодного документу, що підтверджує факт протиправних дій третіх осіб, внаслідок яких було вчинено порушення митних правил, Позивачем надано не було. Підкреслює, що з 09 червня 2017 року ОСОБА_1 є директором ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «Пледон Рейз»).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 вересня 2019 року, яке у подальшому було відкладено на 02 жовтня 2019 року.

У наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року встановлено факт протиправних дій третіх осіб стосовно Позивача, які мали вираз у незаконному звільненні його з посади директора ТОВ «ЛІК ОМ». Наголошує, що його не було поновлено на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ» у зв`язку з неможливістю з`ясувати місцезнаходження боржника.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що 04 червня 2018 головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС України Карабець С.П. відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил №0407/10000/19 за ознаками ч.3 ст.481 МК України - перевищення строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб (а.с.17-19).

Відповідно до вищевказаного протоколу: «у відділі митного оформлення №2 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС знаходиться на контролі товар (моделі демонстраційного призначення макет гелікоптера (динамічний стенд) марки КТ-112, масо-габаритний макет літаючої платформи R-111, масо-габаритний макет літаючої платформи R-110), оформлений в митному режимі тимчасового вивезення відповідно до митної декларації від 01 вересня 2015 року №100250005/2015/537283.

Строк тимчасового вивезення який встановлено органом доходів і зборів згідно із статтею 116 МК України становить 31 серпня 2018 року, який у подальшому було продовжено відповідно до заяви від 31 серпня 2018 №б/н, вхідний митниці від 31 серпня 2018 №2676/Інше до 28 лютого 2019 року.

Крім того, відповідальною особою за реімпорт товарів, оформлених в режимі тимчасового вивезення згідно зобов`язання визначено директора ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») ОСОБА_1 .

Суд зауважив, що у зазначеному вище протоколі вказано, що до закінчення встановленого строку тимчасового вивезення директором ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») ОСОБА_1 не вжито заходів щодо реімпорту моделі демонстраційного призначення макет гелікоптера (динамічний стенд) марки КТ-112, масо-габаритний макет літаючої платформи R-111, масо-габаритний макет літаючої платформи R-110, поміщення їх в інший митний режим, припинення митного режиму тимчасового вивезення або продовження строку тимчасового вивезення.

На підставі згаданого протоколу заступником начальника Київської міської митниці ДФС Кондратюком О.М. прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0407/10000/19 від 04 липня 2019 року, якою Позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с. 13-16)

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного індивідуального акту, суд першої інстанції встановив наступне.

Відповідно до заяви від 31 серпня 2018 року, Позивач просив Відповідача не застосовувати до нього адміністративне стягнення за невиконання взятих на себе зобов`язань та подовжити строк тимчасового вивезення зазначеного у ЕВМД типу ЕК 32 АА №10025000/2015/537283 від 01 вересня 2015 року товару на невизначений строк до закінчення вирішення спору в судах та до виконання відповідних судових рішень Державною виконавчою службою України.

При цьому, суд звернув увагу, що до цієї заяви було долучено копію заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року (справа №756/11508/17 (унікальний номер №756/15586/17, провадження №2/756/2170/18), яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») про визнання дій та визнання протоколу загальних зборів учасників в частині звільнення з посади директора за власним бажанням незаконним, поновлення на посаді директора та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково: поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») з 09 червня 2017 року та стягнуто з ТОВ «ЛІК ОМ» (ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ») на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. (а.с.20-25)

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаним рішенням Оболонського районного суду міста Києва встановлено:

«Як убачається із матеріалів справи, наказом №1 від 20.12.2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «ЛІК ОМ» на підставі Протоколу №1 Установчих зборів засновників товариства від 20.12.2012 року.

Позивач перебував на посаді директора ТОВ «ЛІК ОМ», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 11.01.2013 року та Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 07.10.2016.

Із Договору №1/17 купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 15.03.2017 року та Протоколу №15/03/17 Загальних зборів учасників товариства від 15.03.2017 року убачається, що ОСОБА_1 отримав у власність частку у розмірі 100%, що складає 11 908 000,00 грн. статутного капіталу ТОВ «ЛІК ОМ», таким чином одноособово став засновником та власником вказаного товариства.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.08.2017 року керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_1 ..

Разом з тим, згідно відомостей, що містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.07.2017 року засновником та керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_2 .

У відповідності до Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року ОСОБА_1 як засновник товариства продав частку у статутному капіталі у розмірі 100% ОСОБА_2

Згідно Протоколу №06/17 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора за власним бажанням з 09.06.2017 року та призначено на цю посаду ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся із заявами про вчинення кримінального правопорушення до Києво-Святошинської місцевої прокуратури, в якій вказав про заволодіння належним йому як засновнику товариством шахрайським шляхом, в результаті чого 19.07.2017 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження №0000429 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України.

В рамках даного кримінального провадження проведено комплексну судово-почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документів для встановлення факту підписання Позивачем Протоколу №06/17 від 09.06.2017 року.

Так, Висновком Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-4/1725 від 14.08.2017 року встановлено, що підпис у Договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року та у Протоколі №06/17 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛІК ОМ» від 09.06.2017 року виконаний не ОСОБА_1 .

Окрім цього, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Відповідач ТОВ «ЛІК ОМ» змінив свою назву на ТОВ «ПледонРайз».

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 4, 70, 113, 114, 116, 458, 459, 466, 481, 486, 489, 495, 531 Митного Кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивач з 10 червня 2017 року не є директором ТОВ «ЛІК ОМ», а тому був позбавлений можливості вчиняти дії по поверненню (зворотному ввезенню) тимчасово вивезеного за межі митної території України товару. Відтак, на переконання суду першої інстанції, постанова у справі про порушення ОСОБА_1 митних правил підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписи ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності можуть бути громадяни, які на момент вчинення порушення митних правил досягли 16-річного віку, а при вчиненні таких порушень підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Положення ст. 4 МК України встановлюють, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку

Згідно ч. 1 ст. 103 МК України тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

У силу приписів ч. 1 ст. 114 МК України иитний режим тимчасового вивезення може бути застосований до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо вивозяться за межі митної території України

Положення ч. ч. 1 та 2 ст. 116 МК України визначають, що строк тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у зазначений митний режим. З урахуванням мети тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та інших обставин строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів.

Згідно з пунктами 1 та 2 глави 3 розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, строк тимчасового вивезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у зазначений митний режим.

Відповідно до ст. 120 МК України митний режим тимчасового вивезення завершується шляхом реімпорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Якщо заборони або обмеження щодо експорту, що діяли на момент тимчасового вивезення товарів, скасовано протягом їх перебування у митному режимі тимчасового вивезення, дозволяється завершення митного режиму тимчасового вивезення шляхом випуску товарів у митному режимі експорту.

Митний режим тимчасового вивезення припиняється органом доходів і зборів у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, вивезений товар в режимі тимчасового вивезення за митною декларацією типу ЕК 32АА №100250005/2015/537283 від 01 вересня 2015 року мав бути поміщений у відповідні митні режими згідно положень статті 120 МК України в строк встановлений органом доходів і зборів до 31 серпня 2018 року, або митний режим тимчасового вивезення мав бути припинений органом доходів і зборів за обставин, зазначених у частині 3 статті 120 МК України, за умови підтвердження таких обставин, також строк тимчасового вивезення товару міг бути продовженим у спосіб, передбачений частиною 2 статті 116 МК України.

Для продовження строку тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, подає до митниці оформлення відповідну заяву. Разом із заявою за наявності подаються, зокрема, документи, які підтверджують наявність обставин, що обумовлюють необхідність такого продовження.

Як було встановлено раніше, 31 серпня 2018 року Позивач звернувся до контролюючого органу із заявою, в якій просив Відповідача не застосовувати до нього адміністративне стягнення за невиконання взятих на себе зобов`язань та подовжити строк тимчасового вивезення зазначеного у ЕВМД типу ЕК 32 АА №10025000/2015/537283 від 01 вересня 2015 року товару на невизначений строк до закінчення вирішення спору в судах та до виконання відповідних судових рішень Державною виконавчою службою України. До згаданої заяви було долучено копію заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року, в якому зазначається, що ОСОБА_1 було незаконно звільнено з посади директора ТОВ «ЛІК КОМ».

Відповідно до ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на 09 червня 2017 року керівником ТОВ «ЛІК ОМ» вказаний ОСОБА_1 (а.с.29-32), а станом на 10 червня 2017 року - вже ОСОБА_2 (а.с.33-35).

Разом з тим, доводи Позивача про те, що він з 09 червня 2017 року не є директором товариства та був фактично позбавлений можливості виконати зобов`язання щодо реімпорту тимчасово вивезеного товару за межі митної території України у встановлений та у подальшому продовжений до 28 лютого 2019 року строк, колегією суддів оцінюється критично з огляду на наступне.

У силу приписів ч. 1 ст. 9 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про керівника юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З аналізу зазначеної в Єдиному державному реєстрі інформації вбачається, що засновником та керівником ТОВ «ЛІК ОМ» є ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 не було надано суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, за яких Позивач не мав змоги виконати митні зобов`язання у встановлений та продовжений митним органом строк.

При цьому, колегія суддів наголошує, що Позивач був зобов`язаний реімпортувати товар (моделі демонстраційного призначення макет гелікоптера (динамічний стенд) марки КТ-112, масо-габаритний макет літаючої платформи R-111, масо-габаритний макет літаючої платформи R-110), оформлений в митному режимі тимчасового вивезення, до 28 лютого 2019 року, тобто більше ніж через 9 місяців після прийняття рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року.

За таких обставин, враховуючи, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту існування обставин, за яких останній на момент закінчення строку виконання митних зобов`язань не був наділений повноваженнями вчиняти дії по поверненню (зворотному ввезенню) тимчасово вивезеного за межі митної території України товару, що було безпідставно залишено поза увагою судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов