Справа № 1.380.2019.002702
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002702
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Слюсар Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 29.05.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивач просить суд:

- «зобов`язати сервісний центр зробити письмово помісячний перерахунок моєї пенсії з 24.07.2011 з порівнянням із мінімальною пенсією, плюс надбавки»;

- стягнути з сервісного центру матеріальну шкоду в сумі 37263 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

З огляду на дуже стислий виклад позовної заяви суд провів підготовче засідання та уточнив в позивача підстави та предмет позову. Зі змісту позову та пояснень позивача зрозуміло таке: з 24.07.2011 ОСОБА_1 є пенсіонером, який відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058) повинен отримувати пенсію в мінімальному розмірі, що відповідає розміру встановленого законом прожиткового мінімуму. В результаті численних протиправних перерахувань розміру пенсії ОСОБА_1 «зробили пенсіонером з недостатнім страховим стажем», що суперечить положенням Закону №1058 в редакції, що діяла на момент призначення йому пенсії. З огляду на те, що розмір його пенсії став меншим, аніж був при призначенні в 2011 році (764 грн.), ОСОБА_1 звернувся через місцевий сервісний центр Пенсійного фонду України із заявою від 21.03.2019, вимагав зробити перерахунок пенсії з дати її призначення та добровільно повернути викрадене. У відповідь отримав відписку, що свідчить про відмову задовольнити його звернення про перерахунок пенсії, тому просить суд зобов`язати відповідача зробити помісячний перерахунок його пенсії з дати призначення, а також стягнути матеріальну шкоду в сумі 37263 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

На стадії підготовчого провадження суд обговорив з учасниками справи питання належності відповідача (сервісного центру) та про заміну відповідача на належного, а саме - територіальний орган ПФУ в Львівській області. Оскільки позивач не погодився на заміну відповідача, суд ухвалою від 02.07.2019 залучив до участі у справі Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) як співвідповідача.

ГУ ПФУ у Львівській області позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення (а.с. 13-21, 30-32), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки розмір його пенсії за віком визначено на підставі вимог Закону №1058, а розмір щомісячної пенсійної виплати ОСОБА_1 відповідає гарантованому державою мінімальному розміру. Відповідач повідомив, що станом на дату призначення ОСОБА_1 пенсії, визначений статтею 28 Закону №1058 мінімальний розмір страхового стажу, необхідний для призначення пенсії за віком в мінімальному розмірі, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, для чоловіків становив 25 років. Страховий стаж ОСОБА_1 на момент досягнення пенсійного віку становив 15 років 3 місяці 1 день. Ця обставина зумовила призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі, меншому за прожитковий мінімум. Водночас загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 відповідав гарантованому державою мінімальному розміру, оскільки на підставі приписів постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» №265 від 26.03.2008 призначалася щомісячна доплата до пенсії за віком при неповному стажі роботи до розміру прожиткового мінімуму громадян, які втратили працездатність. Так, на момент надходження заяви ОСОБА_1 про «повернення вкраденого» розмір його пенсійної виплати відповідає прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, встановленому Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» та становить 1497 грн. У зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб відповідно до Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 01.07.2019 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 перераховано (збільшено) до 1564 грн.

На вимогу суду відповідач надав копію з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 33-66), що містять документи щодо призначення та перерахунку його пенсії.

Суд заслухав присутніх учасників справи, дослідив заяви по суті справи, долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

29.06.2011 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у зв`язку із досягненням пенсійного віку звернувся із заявою (а.с.34) про призначення пенсії за віком.

Місцевий орган ПФУ опрацював цю заяву, провів перевірку наданих документів щодо стажу та розміру заробітної плати (а.с.35-50), а також здійснив розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 , - такий складає 15 років 3 місяці 1 день (а.с. 51 звор.).

01.07.2011 прийнято рішення (протокол №123172, а.с.33) про призначення ОСОБА_1 з 24.07.2011 пенсії за віком, загальний розмір якої складав 460,95 грн. (пенсія 254,54 + доплата 206,41), а також призначено щомісячну державну адресну допомогу (у розмірі, що не вистачає до прожиткового мінімуму) в сумі 303,05 грн., внаслідок чого пенсійна виплата ОСОБА_1 склала 764 грн. та відповідала розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявні рішення ПФУ (залежно від періоду - розпорядження або протоколи на перерахунок пенсії, а.с.51-55, 60-66), що підтверджують проведення численних перерахунків та збільшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 (внаслідок збільшення розміру пенсії за віком також змінювався розмір доплати до прожиткового мінімуму, а.с. 52-55, 60-64).

ОСОБА_1 21.03.2019 звернувся до органу ПФ за місцем проживання із заявою «про повернення викраденого». В заяві зазначив, що з липня 2011 року є пенсіонером з мінімальним розміром пенсії, вимагав добровільно зробити законний перерахунок (помісячний) його пенсії та повернути викрадене (а.с. 23).

ГУ ПФУ у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про результати розгляду його заяви від 21.03.2019 листом №25/24/0-20/07.05.-06 від 08.04.2019 (а.с.6) та вказало, що пенсія заявнику призначена та виплачується згідно чинного законодавства. Серед іншого в листі: - коротко викладено нормативні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо визначення поняття «страховий стаж» та його обчислення за різні періоди (до та після 01.01.2004) та роз`яснено заявнику, які періоди було зараховано/не зараховано до його страхового стажу при призначенні пенсії в 2011; - роз`яснено вид пенсії та формулу визначення розміру пенсійної виплати, яку отримує заявник з 24.07.2011; - детально описано складові пенсійної виплати ОСОБА_1 станом на 01.02.2019 та 01.03.2019

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та повернення викраденого (21.03.2019) загальний розмір його пенсії за віком складав 913,17 грн. (пенсія 361,94 + доплата 551,23), щомісячна державна адресна допомога (у розмірі, що не вистачає до прожиткового мінімуму) в сумі 583,83 грн., тому загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становив 1497 грн. (а.с. 60-61, 75), що відповідало розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

З 01.07.2019 у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму проведено черговий масовий перерахунок пенсії, внаслідок чого загальний розмір пенсії ОСОБА_1 за віком складав 954 грн. (пенсія 423,47 + доплата 530,57), щомісячна державна адресна допомога (у розмірі, що не вистачає до прожиткового мінімуму) в сумі 609,96 грн., тому загальний розмір пенсійної виплати становив 1564 грн. (а.с. 64, 75) та відповідав розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. […] Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розміри прожиткового мінімуму для різних груп населення в Україні встановлюються законами про Державний бюджет України на відповідний рік. Так, відповідно до статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №2857-VI від 23.12.2010 у 2011 році (на час призначення пенсії ОСОБА_1 ) прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становив: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VIII від 23.11.2018 у 2019 році (на час виникнення спірних правовідносин щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та повернення викраденого) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року складає 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058; текст наведено в редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії). За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1058-IV:

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

- мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону №1058 «Умови призначення пенсії за віком» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

Відповідно до положень статті 28 Закону № 1058 «Мінімальний розмір пенсії за віком»:

- мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина перша);

- за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком (частина друга).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (далі - Постанова №265; текст наведено в редакції, чинній на дату призначення пенсії) установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму. Аналогічного змісту положення містить чинна редакція Постанови №265.

При оцінці доводів сторін та прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

Позовні вимоги пенсіонера до сервісного центру ПФУ є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки цей підрозділ Головного управління ПФУ у Львівській області не є належним відповідачем в адміністративній справі щодо перерахунку пенсії. З цих мотивів у задоволенні вимог до сервісного центру суд відмовляє, а надалі вирішує справу по суті щодо обгрунтованості позовних вимог до залученого судом співвідповідача - Головного управління ПФУ у Львівській області.

Доводи позивача зводяться до двох основних аргументів:

1) чинна на момент прийняття рішення про призначення пенсії за віком редакція Закону №1058 передбачала призначення ОСОБА_1 мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що на той момент становила 764 грн., а подальші зміни цього Закону не можуть впливати на його ситуацію, оскільки закон не має зворотної сили. ПФУ протиправно зменшив розмір пенсії ОСОБА_1 при проведенні численних перерахунків, зробивши заявника «пенсіонером з недостатнім стажем»;

2) розмір пенсії за віком ОСОБА_1 є меншим за прожитковий мінімум, що суперечить Конституції України. Заявник вимагав усунення цих порушень від ПФУ шляхом подання заяви від 21.03.2019, проте йому протиправно відмовили в проведенні перерахунку пенсії та повернення вкраденого.

Оцінюючи перший аргумент позивача суд враховує, що Закон № 1058 в редакції, чинній на момент досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку (60 років) передбачав призначення мінімальної пенсії за віком у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, - за умови наявності у чоловіка 25 років страхового стажу. Станом на липень 2011 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив 764 грн. Відповідно до матеріалів пенсійної справи, страховий стаж ОСОБА_1 на момент досягнення пенсійного віку становив 15 років 3 місяці, тому загальний розмір його пенсії за віком визначався на підставі частини другої статті 28 Закону №1058, - пропорційно наявному страховому стажу та станом на 24.07.2011 становив 460,95 грн. (а.с.33).

Розрахунок страхового стажу проведено ПФУ ще в липні 2011 і достеменно відомий ОСОБА_1 вже вісім років. Суд зауважує, що: - в матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які документи (заяви, скарги, судові рішення тощо) щодо спорів між сторонами про правильність обчислення страхового стажу ОСОБА_1 ; - позивач не посилався на такі обставини в позові; - в ході розгляду справи суд з`ясував, що ця обставина позивачем не оспорюється.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що на момент призначення йому пенсії за віком Закон №1058 передбачав встановлення мінімальної пенсії у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму (764 грн.) є хибним та ґрунтується на неправильному тлумаченні Закону №1058, адже у позивача на момент досягнення пенсійного віку не було мінімально необхідного (25 років) страхового стажу.

Оскільки на момент призначення пенсії за віком її розмір (460,95 грн.), визначений відповідно до Закону №1058, був меншим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (764 грн.), територіальний орган ПФУ на підставі пункту 2 Постанови №265 призначив ОСОБА_1 щомісячну державну адресну допомогу в сумі 303,05 грн. (764 - 460,95). Тому сумарний розмір пенсійної виплати (фактично виплачених ПФУ коштів) ОСОБА_1 дорівнював встановленому законом прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, а отже - твердження позивача про порушення відповідачем вимог частини третьої статті 46 Конституції України не відповідають дійсності.

Суд проаналізував надані відповідачем копії документів з пенсійної справи ОСОБА_1 та дійшов висновку, що і надалі (після призначення пенсії) територіальний орган ПФУ діяв добросовісно, оскільки систематично проводив перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з причини збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб). Внаслідок проведених перерахунків загальний розмір пенсії ОСОБА_1 за віком за період 2011-2019 років зріс з 460,95 грн. до 954,04 грн. При цьому територіальний орган при кожному перерахунку пенсії (а.с.51-55, 60-66) призначав позивачу щомісячну державну адресну допомогу у сумі, котрої не вистачало до прожиткового мінімуму, внаслідок чого загальний розмір пенсійної виплати (коштів, які фактично виплачувалися ОСОБА_1 з ПФУ) відповідав розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Оцінюючи ці обставини суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 до ПФУ «повернути вкрадене», викладена в заяві від 21.03.2019 про перерахунок пенсії, була безпідставною та не ґрунтувалася на законі. Відповідач в свою чергу довів, що діяв відповідно до закону, розсудливо та добросовісно, у стислі строки розглянув звернення пенсіонера та надав йому відповідь по суті звернення та відповідні роз`яснення. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку його пенсії є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо похідних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної та майнової шкоди, то з огляду на висновок суду по суті цього спору у задоволенні цих вимог також належить відмовити. Суд дійшов висновку, що позивач не довів ані факту завдання, ані розміру заявленої до стягнення шкоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою від 31.05.2019 суд звільнив позивача від сплати судового збору за подання цього позову, а матеріали справи не містять доказів понесення особами судових витрат, у зв`язку з чим підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.10.2019.

Суддя Москаль Р.М.