Справа № 9901/80/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2019 року

Київ

справа №9901/80/19

адміністративне провадження №П/9901/80/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., Шипуліної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Загороднього А.А.,

представника відповідача Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/80/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним та протиправним рішення,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 14.02.2019 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому позивач просить Суд визнати нечинним та протиправним рішення Вищої ради правосуддя № 59/0/15-19 від 10.01.2019 «Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси».

2. Позивач вважає оскаржуване Рішення протиправним з огляду на таке.

2.1. Рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 ОСОБА_1 суддю Приморського районного суду м. Одеси притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя.

2.2. Рішенням ВРП від 27.12.2018 № 4052/0/15-18 рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

2.3. 10.01.2019 ВРП прийнято рішення № 59/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

2.4. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не зазначено конкретну підставу для звільнення, таке прийнято на підставі частково скасованого акту - рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 та на підставі незаконного акту - рішення ВРП від 27.12.2018, порушено процедуру, оскільки прийнято без його участі, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення.

3. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 відкрито провадження в даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.00 год. 04.04.2019.

3.1. Згідно з ухвалою від 04.04.2019 зупинено провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи № 11-64сап19.

3.2. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2019 у справі визначено колегію суддів для розгляду такої у складі: Олендер І.Я. - головуючий суддя, судді Бившева Л.І., Гончарова І.А., Шипуліна Т.М., Ханова Р.Ф.

3.3. Ухвалою від 21.06.2019 провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду з викликом сторін на 17.15 год. 01.07.2019, розгляд справи відкладено на 16.30 год. 09.09.2019 та оголошено перерву до 16.30 год. 07.10.2019. У судове засідання 07.10.2019 позивач не явився подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Указом Президента України від 18.10.2013 № 570/2013 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим строком на п`ять років.

5. Указом Президента України від 26.09.2015 № 564/2015 ОСОБА_1 переведений на посаду судді Приморського районного суду м. Одеси в межах п`ятирічного строку.

6. На розгляді ВРП перебувала дисциплінарна скарга ОСОБА_2 від 17.10.2016 на неправомірну поведінку судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

7. 07.12.2017 рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від № 3943/1дп/15-17 ОСОБА_1 суддю Приморського районного суду м. Одеси притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя.

8. Рішенням ВРП від 27.12.2018 № 4052/0/15-18 рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін.

9. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 06.06.2019 (справа №11-64сап19) якою скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 27.12.2018 №4052/0/15-18 - без змін.

10. На підставі подання Першої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення 10.01.2019 ВРП прийнято рішення № 59/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

11. Підставою для такого рішення стало рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17, залишене без змін рішенням ВРП від 27.12.2018 №4052/0/15-18, згідно яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

12. Оскаржуване рішення вмотивовано наявністю зазначених вище рішень, а також тим, що дисциплінарне провадження щодо судді ОСОБА_1 здійснено згідно з передбаченою чинним законодавством України процедурою. Рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ухвалено Першою Дисциплінарною палатою ВРП у межах визначених законом повноважень. Частиною третьою статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що питання про звільнення судді згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статті 115 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIІІ «Про судоустрій і статус суддів» підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

13. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить такі аргументи.

15. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не зазначено конкретну підставу для звільнення, таке прийнято на підставі частково скасованого акту - рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 та на підставі незаконного акту - рішення ВРП від 27.12.2018, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення. Безпідставно відмовлено у мотивованому клопотанні про відкладення розгляду питання про звільнення.

16. У відзиві на позов відповідач зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується, звертає увагу на те, що оскаржуване рішення вмотивовано наявністю рішень як Дисциплінарної Палати так і ВРП. Зазначає, що оскаржуване рішення не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на підставі такого. Крім того в оскаржуваному рішенні ВРП не оцінює обставин та висновків дисциплінарного органу щодо змісту характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки згідно спеціального закону не передбачено права переоцінювати вже встановлені раніше ВПР, у процедурі дисциплінарного провадження, обставини. Щодо прийняття рішення на підставі частково скасованого акту - рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 та на підставі незаконного акту - рішення ВРП від 27.12.2018, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення, то відповідач вказує на наявність постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 11-64сап19, де вказаним доводам надано відповідну оцінку і відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України вказані обставини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких стосовно яких вони встановлені. Щодо підстав оскарження рішення зазначає, що склад ради було сформовано таким чином, що відповідає вимогам законодавства, на засіданні були присутні 17 членів ВРП, оскаржуване рішення прийнято одноголосно та підписано всіма членами Ради, які брали участь у його ухваленні. Рішення містить посилання на підстави та мотиви його прийняття.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

17. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Носіями судової влади в Україні є професійні судді.

19. Порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів визначено Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

20. Статтею 108 Закону №1402-VIII визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

21. Положеннями пункту 6 частини першої статті 109 Закону №1402-VIII визначено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, що, зі змісту пункту 1 частини восьмої цієї ж статті, застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку.

22. Статтею 112 Закону №1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України, а саме: 1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я; 2) порушення суддею вимог щодо несумісності; 3)вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду; 6) порушення обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.

23. Статтею 115 Закону №1402-VIII встановлено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

24. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII) Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

25. Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

26. Частиною першою статті 26 Закону №1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

27. Згідно з пунктом 5.1 Глави 5 Регламенту Вищої ради, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (далі - Регламент), формою роботи Ради є засідання у пленарному складі.

28. Відповідно до пункту 9.2 Глави 9 цього Регламенту рішення ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

29. Згідно з частинами першою та третьою статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

30. Відповідно до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

31. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

32. Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

V. ОЦІНКА СУДУ

33. Щодо доводів позивача про те, що оскаржуване рішення ВРП № 59/0/15-18 від 10.01.2019 про звільнення позивача підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі частково скасованого акту - рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП № 3943/1дп/15-17 від 07.12.2017 та незаконного акту - рішення ВРП № 4052/0/15-18 від 27.12.2018, Суд зазначає наступне.

33.1. Рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 ОСОБА_1 суддю Приморського районного суду міста Одеси притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді (а.с.103-111). Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя.

33.2. Рішенням ВРП від 27.12.2018 №4052/0/15-18 рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишено без змін (а.с.112-119).

34. Зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду, за результатами якого Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 06.06.2019 (справа №11-64сап19) якою скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 27.12.2018 № 4052/0/15-18 - без змін (http:// http://reyestr.court.gov.ua/Review/82424022).

35. Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №11-64сап19 було встановлено наступне.

35.1. Під час дисциплінарного провадження встановлено, що 28 грудня 2015 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ТОВ «НОВОТЕКТ-ІНФО» про стягнення солідарно з ПрАТ «Асоціація «Південна» та ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 21 877 806,60 грн.

35.2. До позовної заяви було додано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якому ТОВ «НОВОТЕКТ-ІНФО» просило на час розгляду справи у суді накласти арешт на майно, що належить ПрАТ «Асоціація «Південна», а саме: насіння соняшника в кількості 3800 тонн, зерно кукурудзи в кількості 1800 тон та насіння сої в кількості 1000 тонн, які знаходяться на складі за указаною позивачем адресою, та передати його на зберігання ТОВ «НОВОТЕКТ-ІНФО» з правом завантаження та перевезення.

35.3. Ухвалою від 29 грудня 2015 року суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 цю заяву задовольнив, вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену сільськогосподарську продукцію ПрАТ «Асоціація «Південна» та передав її на зберігання ТОВ «НОВОТЕКТ-ІНФО» з правом навантаження і перевезення на склад, що буде визначений державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

35.4. Як з`ясовано під час дисциплінарного провадження, на виконання цієї ухвали державний виконавець постановою від 04 січня 2016 року визначив місце зберігання описаного та арештованого майна ПрАТ «Асоціація «Південна». Також на виконання згаданої ухвали зі складу відповідача було вивезено частину відповідної продукції, проте арештоване майно до встановленого місця зберігання доставлено не було. У заяві про скасування заходів забезпечення позову представник відповідача повідомив, що продукцію було вивезено у невідомому напрямку.

35.5. Зазначені обставини було встановлено із постановлених 21 січня 2016 року у справі № 522/26178/15-ц суддею ОСОБА_1 ухвали про скасування заходів забезпечення позову та окремої ухвали, якою органи прокуратури та внутрішніх справ повідомлено про вчинення представниками ТОВ «НОВОТЕКТ-ІНФО» та посадовими особами державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень.

35.6. Також з`ясовано, що Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 16 березня 2016 року частково задовольнив апеляційну скаргу ПрАТ «Асоціація «Південна» і скасував ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 грудня 2015 року про вжиття заходів забезпечення позову в справі № 522/26178/15-ц, мотивувавши це тим, що суд першої інстанції встановив порядок виконання ухвали про забезпечення позову, який суперечить матеріалам справи та нормам процесуального права. До того ж, за висновком апеляційного суду, встановлюючи такий порядок виконання ухвали суду про забезпечення позову, суд першої інстанції фактично вирішив між сторонами спір по суті, передавши майно відповідачу, незважаючи на те, що накладений на вказане майно арешт забезпечив би у достатньому обсязі застосовані судом заходи забезпечення позову, і уможливив би виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

35.7. Надаючи оцінку діям судді ОСОБА_1 щодо вжиття заходів забезпечення позову, ВРП та її дисциплінарний орган зазначили, що всупереч положенням статті 152 ЦПК, якою визначено види забезпечення позову, суддя залишив поза увагою, що цією нормою не передбачено такого способу, як накладення арешту на майно відповідача з правом його завантаження та перевезення.

35.8. Беручи до уваги наведене, ВРП та її Перша Дисциплінарна палата дійшли висновку, що суддя допустив грубе порушення норм процесуального права, застосувавши заходи забезпечення позову у не передбачений законом спосіб, і саме це призвело до позбавлення ПрАТ «Асоціація «Південна» належного йому майна і, як наслідок, порушення гарантованого статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції права власності на майно.

35.9. Водночас ВРП зазначила, що постановлення суддею 21 січня 2016 року окремої ухвали та ухвали про скасування вжитих заходів забезпечення позову не спростовує допущених ним порушень вимог чинного законодавства та не сприяє реальному поверненню відповідачу майна.

35.10. Беручи до уваги наведені обставини, Велика Палата Верховного Суду вважала належно обґрунтованим висновок ВРП про грубе порушення суддею ОСОБА_1 норм процесуального права внаслідок вжиття заходів забезпечення позову в непередбачений законом спосіб, що перебуває у безпосередньому зв`язку із втратою ПрАТ «Асоціація «Південна» належного йому майна, чим порушено гарантоване статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції права власності на майно.

35.11. Зазначені дії охоплюються пунктом 4 частини першої статті 92 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», якому відповідає пункт 4 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», за правилами якого суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстави умисного або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.

35.12. Таким чином, оскаржуване рішення ВРП містить обґрунтовані мотиви, з яких цей орган дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

35.13. Відповідно до частини другої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.

35.14. Згідно з пунктом 1 частини восьмої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується в разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді.

35.15. Беручи до уваги характер вчиненого суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що перебуває у безпосередньому зв`язку з втратою ПрАТ «Асоціація «Південна» належного йому майна, а також установлені під час дисциплінарного провадження ступінь вини судді та інші встановлені обставини, Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками ВРП і її дисциплінарного органу стосовно кваліфікації дій судді як істотного дисциплінарного проступку, що є підставою для застосування до цього судді дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади.

35.16. Встановила, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення ВРП і її Першою Дисциплінарною палатою враховано обставини, що підлягають врахуванню відповідно до частини другої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та застосовано до нього дисциплінарне стягнення з урахуванням принципу пропорційності.

35.17. Також Велика Палата Верховного Суду вважала правильним висновок ВРП про те, що часткова зміна кваліфікації не є підставою для зміни рішення її дисциплінарного органу та виду дисциплінарного стягнення, застосованого до судді.

35.18. При цьому Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи всі установлені в справі обставини у їх сукупності та беручи до уваги те, що у процесі розгляду адміністративної справи підтвердилися висновки ВРП і її дисциплінарного органу про вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, вважала, що небезсумнівність висновків щодо неправильного визначення юрисдикційної належності частини позовних вимог як підстави притягнення судді до дисциплінарної відповідальності в цілому не впливає на правильність застосованого до нього виду дисциплінарного стягнення і не є обставиною вагомою настільки, щоб бути єдиною і достатньою підставою для скасування спірного рішення ВРП, що мало би наслідком повторний розгляд дисциплінарної справи.

35.19. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ВРП, приймаючи рішення від 27.12.2018 № 4052/0/15-18, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Вищу раду правосуддя», таке рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких ВРП погодилася з висновком її Першої Дисциплінарної палати про наявність правових підстав для застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення його з посади.

35.20. Передбачені статтею 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для скасування рішення ВРП відсутні. Робота дисциплінарного органу не характеризувалася недоліками, які б могли поставити під сумнів принципи незалежності та неупередженості, як це було встановлено ЄСПЛ у рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» і «Куликов та інші проти України». Водночас подальший перегляд справи Великою Палатою Верхового Суду з урахуванням усіх ключових аргументів ОСОБА_1 гарантує відсутність впливу будь-яких недоліків на результат дисциплінарного провадження, а тому відсутні правові підстави для задоволення його скарги.

36. Враховуючи наведе вище, а також приписи процесуального закону, частину четверту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд вважає, що доводам позивача та обставинам пов`язаним з визнанням протиправними рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07.12.2017 № 3943/1дп/15-17 та рішення ВРП від 27.12.2018 № 4052/0/15-18 надано відповідну оцінку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2019 за наслідками розгляду справи №11-64сап19, яка набрала законної сили, встановлено, що підстави для скасування таких відсутні, тому при розгляді даної справи вказані обставини доведенню не підлягають, а відтак доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення ВРП від 10.01.2019 № 59/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», оскільки воно ґрунтується на таких є спростованими.

37. Перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 10.01.2019 № 59/0/15-19 колегія суддів також виходить з того, що частиною другою статті 57 Закону «Про Вищу раду правосуддя» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких може бути оскаржене та скасоване рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України.

37.1. Враховуючи зазначені підставі, під час розгляду справи суд повинен перевірити чи мала повноваження ВРП ухвалювати оскаржуване рішення, чи підписане таке всіма членами ВРП, які брали участь в його ухваленні, а також, чи містить оскаржуване рішення визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків.

38. Щодо повноважного складу ВРП суд зазначає наступне.

38.1. За частиною першою статті 56 Закону №1798-VІІІ питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

38.2. Частиною другою статті 30 цього Закону встановлено, що засідання ВРП у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно.

38.3. Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена.

38.4. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема витягом з протоколу № 1 засідання ВРП від 10.01.2019 (а.с.121-123), у засіданні ВРП брали участь 17 її членів, тобто більшість від її складу; «за» звільнення позивача проголосувало 17 членів ВРП, проти - « 0», не брали участі у голосуванні - « 0», що вказує на ухвалення оскаржуваного рішення повноважним складом ВРП та підписання такого всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.

39. Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні визначених законом підстав звільнення судді та мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків, то проаналізувавши зміст такого судом встановлено його відповідність критеріям обґрунтованості та вмотивованості.

39.1. Позивач зазначав як підставу для скасування оскаржуваного в даній справі рішення ВРП його не мотивованість, оскільки таке не містить конкретну підставу для звільнення, однак, Суд вважає, що в оскаржуваному рішенні зазначено мотиви його прийняття, а саме зазначено про наявність рішень Першої Дисциплінарної палати та ВРП, які були підставою для його прийняття, а так само таке вмотивовано тим, що дисциплінарне провадження щодо позивача здійснено згідно з передбаченою чинним законодавством України процедурою та у межах визначених законом повноважень.

39.2. При цьому, Суд вважає, що оскаржуване рішення про звільнення позивача з посади судді не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а прийняте на підставі такого. При ухвалені рішення про звільнення ВРП не оцінює обставини та висновків дисциплінарного органу щодо змісту, характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про Вищу раду правосуддя» передбачено процедуру перегляду рішень її дисциплінарного органу, і, такими не передбачено права ВРП переоцінювати вже встановлені нею обставини під час вирішення питання про звільнення судді з посади. Крім того, слід зазначити, що обставинам та процедурі пов`язаній з прийняттям рішень дисциплінарним органом було надано відповідну оцінку рішенням Великої Палати Верховного Суду, що набрало законної сили і доказуванню у цій справі не підлягає.

40. Суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача про порушення ВРП процедури прийняття рішення внаслідок розгляду питання про звільнення без його участі є безпідставними. Так позивач та його адвокат були поінформовані про засідання, позивач був запрошений на участь у засіданні ВРП. Зважаючи на приписи статті 56 Закону №1798-VIII, за якими неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності, Суд не вбачає порушень з боку ВРП з приводу прийняття оскаржуваного рішення без участі позивача чи його представника - адвоката.

41. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Суд встановив, що оскаржене рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

42. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

43. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним та протиправним рішення від 10.01.2019 №59/0/15-19 «Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Рішення складене та підписане 10.10.2019.

..........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,

Л.І. Бившева,

І.А. Гончарова,

Р.Ф. Ханова,

Т.М. Шипуліна,

Судді Верховного Суду