Справа № 265/10714/18
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/265/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

за участю секретаря - Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пономаренко В.Г., -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 17 грудня 2018 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 гривень за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень та вересень 2018 року, та закриття справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.ч. 3 та 4 ст. 265-1 КУаАП. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що постановою Головного управління ДФС у Донецькій області в особі начальника Паша Л.Г. від 17 грудня 2018 року за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення від 10.12.2018 року, її як керівника КНП ММР «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 1 в місті Маріуполі» притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 2040 гривень за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень та вересень 2018 року. З вказаною постановою вона не згодна, тому як вказаний внесок було сплачено своєчасно, але помилково на інший рахунок. Одразу же вона звернулася до відповідача із відповідною заявою, проте заяву розглянуто не було з формальних причин. Отже, в неї не було умисних дій щодо несвоєчасної несплати єдиного внеску.

18 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. При перевірці своєчасності сплати єдиного внеску по КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя» було встановлено, що керівник даного підприємства ОСОБА_1 несвоєчасно сплатила єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2018 року по строку не пізніше 20.09.2018 року, остаточно сплачено 18.10.2018 у сумі 226505,80 гривень та за вересень 2018 року по строку не пізніше 22.10.2018 року, фактично сплачено 02.11.2018 року у сумі 328064,35 гривень, внаслідок чого порушено положення п.8 ст. 9 р.ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ч.3,4 ст. 165-1 КУпАП. Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, начальником Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області Паша Л.Г. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 2040 гривень. Зазначено, що за правильність оформлення та достовірність інформації, зазначеної у платіжних дорученнях, відповідають розпорядники бюджетних коштів (одержувачі бюджетних коштів). Тому, Головне управління ДФС у Донецькій області не має законодавчих підставі не накладати адміністративне стягнення на посадових осіб підприємства за вчинені адміністративні правопорушення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29 грудня 2018 року відкрите провадження у справі та призначене відкрите судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 , діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив його задовольнити.

Представник відповідача Пономаренко В.Г., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти позову, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює на посаді керівника Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя».

17 грудня 2018 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Донецькій області Паша Л.Г. розглянуто протоколи № 647/05-99-46-10 та № 648/05-99-46-10 від 10 грудня 2018 року і додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо ОСОБА_1 за наслідками чого останню притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 2040 гривень за порушення ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП (а.с. 16,18,20).

Позивачка зазначає, що підприємством у встановлений строк одночасно з платіжними дорученнями на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати за липень 2018 року та за першу половину серпня 2018 року, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок, до Органу Казначейства надавалися платіжні доручення на нарахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску, які були оплачені своєчасно. Пізніше з`ясувалося, що цих платіжних дорученнях було помилково зазначений рахунок для зарахування військового збору, тому загальна сума єдиного внеску 651462,36 гривень була зарахована на рахунок військового збору, а по єдиному внеску вона значилася як недоїмка зі сплати єдиного внеску за липень та серпень 2018 року.

Надаючи правову оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

У ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За змістом п.п.7,8 Закону №2464-VI, Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою у встановлений законом строк подано до відповідного органа Казначейства платіжні доручення із зазначенням призначення платежу «єдиний соціальний внесок»:

- за липень 2018 року: від 27.07.2018 року № 4 на суму 236610 гривень (оплачено 30.07.2018 року); від 02.08.2018 року № 5 на суму 5252,31 гривень (оплачено 03.08.2018 року); від 02.08.2018 року № 12 на суму 180877,05 гривень (оплачено 03.08.2018 року);

- за першу половину серпня 2018 року від 16.08.2018 року № 22 на суму 228723 гривень (оплачено 17.08.2018 року).

При цьому платником було допущено помилку у зазначенні рахунку - зазначено рахунок № НОМЕР_1 для зарахування військового збору, що призвело до виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску щодо вказаних періодів. Кошти, які в подальшому сплачувались позивачкою в рахунок наступних платежів з єдиного внеску, відповідачем були зараховані в порядку черговості виникнення недоїмки з єдиного внеску, внаслідок чого також утворилася недоїмка за вересень 2018 року.

Рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 03.10.2018 року № , від 24.10.2018 року № та від 15.11.2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, визнані протиправними та скасовані на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року, постановленого за адміністративним позовом КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя» до Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом також встановлено, що після допущення позивачкою помилки при зазначенні рахунку та помилкової сплати єдиного внеску на рахунок військового збору, вона неодноразово зверталася до органу доходів і зборів за місцем реєстрації із заявами про повернення коштів, в яких просила повернути помилково сплачені кошти шляхом перерахування їх на інший відповідний рахунок.

Проте, листами органів доходів і зборів позивачці було відмовлено у задоволенні вказаних заяв з різних формальних підстав. Так, листом Кальміуського відділення Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 вересня 2018 року відмовлено з посиланням на те, що заява не відповідає вимогам Порядку; листами Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.09.2018 року та від 04.10.2018 року - з посиланням на те, що для встановлення факту переплати потрібне проведення документальної перевірки; листом Головного управління ДФС у Донецькій області від 04.10.2018 року також зазначено, що викладеного питання будуть проведені контрольно-перевірочні заходи.

Відповідно до ч.3 ст.165-1 КУпАП, несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.4 ст.165-1 КУпАП, несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначалось, 17 грудня 2018 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Донецької області Паша Л.Г . розглянуто протоколи від 10 грудня 2018 року № 647/05-99-46-10 та № 648/05-99-46-10 і додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо ОСОБА_1 за наслідками чого вирішено притягнути останню до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 2040 гривень за порушення ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП.

Суд не може погодитись з таким висновком уповноваженої особи ГУ ДФС у Донецькій області Паша Л.Г. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративний проступок - це протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний чи громадський порядок, суспільну власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного проступку включає: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

В даному випадку, об`єктом адміністративного проступку є сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом у сфері адміністративно - організаційної діяльності. Об`єктивна сторона адміністративного проступку - це сукупність зовнішніх ознак даного проступку, що включає саме протиправне діяння (дію чи бездіяльність), його наслідки, причинний зв`язок між діянням та наслідками, місце, час, обстановку, обставини, спосіб скоєння адміністративного проступку.

Суб`єктом адміністративного проступку є посадова особа - керівник Комунального закладу Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя». Суб`єктивна сторона адміністративного проступку полягає у вині, мотивах та меті, яку ставив перед собою правопорушник.

Керівник відповідно до покладених на неї обов`язків здійснила дій спрямовані на сплату єдиних внесків за липень та першу половину серпня 2018 року

Так, з боку керівника ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП. Так, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення повинна включати протиправне діяння (дію чи бездіяльність), його наслідки, причинний зв`язок між діянням та наслідками, спосіб скоєння адміністративного проступку з боку керівника ОСОБА_1 , чого в даному випадку немає, оскільки остання вчинила всі необхідні дії для сплати ЄСВ за липень та першу половину серпня 2018 року. Отже, враховуючи зазначені обставини, у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Та обставина, що ОСОБА_1 було помилково зазначений рахунок при сплаті ЄСВ та те, що за рахунок коштів, що надходять від платника єдиного внеску, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, не свідчить про несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником, що є обов`язковою обставиною, для притягнення відповідальної особи платника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На вказані обставини уповноважена особа ГУ ДФС у Донецькій області Паша Л.Г. уваги не звернула, всі обставини справи не з`ясувала, справу в точній відповідності з законом не вирішила, тому дійшла передчасного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення за ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП у діях керівника КНП ММР «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя» ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не надав суду доказів, які могли б спростувати доводи позивача, враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, постанову уповноваженої особи ГУ ДФС у Донецькій області від 17 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу 2040 гривень за порушення передбачені ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9,72-77,94, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною постанову начальника Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області Паша Людмили Георгіївни від 17 грудня 2018 року № 506/05-99-46-10 про притягнення керівника Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП.

Постанову № 506/05-99-46-10 від 17 грудня 2018 року про керівника Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Маріуполя» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 та ч.4 ст.165-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2040,00 гривень скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Першого апеляційного Адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя