Справа № 1.380.2019.002044
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8191/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Бруновської Н.В.,

судді Затолочного В.С.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1 В.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (головуючий суддя Коморний О.І., м.Львів, проголошено о 12:47:36) у справі № 1.380.2019.002044 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2019 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000131/2 від 22 лютого 2019 року, яким визначено митну вартість автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 13337,50 EUR; стягнути на користь ОСОБА_3 з Львівської митниці Державної фіскальної служби моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гри. 00 коп.; стягнути на користь ОСОБА_3 з Львівської митниці Державної фіскальної служби судові витрати в розмірі 15456 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 80 коп.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що він подав до митного органу електронну митну декларацію UA209190/2019/025343 від 20 лютого 2019 року, в якій було заявлено митну вартість товару автомобіля, в розмірі 8500.00 EUR, визначену за основним методом, а саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Разом з тим, спірним рішенням відповідач здійснив коригування митної вартості товарів та визначив митну вартість імпортованого автомобіля в розмірі 13337.50 EUR, використовуючи резервний метод, за результатами чого прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, та відмовив у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку із коригуванням митної вартості після прийняття рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/000131/2 від 22 лютого 2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 покликається на помилковість висновків суду першої інстанції, з огляду на те, що відповідач не довів належними доказами необхідність коригування вказаної позивачем у митній декларації митної вартості імпортованого автомобіля, а також не обґрунтував застосування резервного методу під час визначення вартості такого товару. Крім того, позивач покликається на те, що відповідач не дотримався встановлених митним законодавством вимог щодо оформлення та прийняття оскарженого рішення.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує з мотивів викладених у відзивів на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Як встановлено судом 27 грудня 2018 Яремою Ярославом придбано у нерезидента «Auto Welt Kassel», згідно рахунку, вживаний легковий автомобіль Skoda Octavia, рік випуску та модельний рік 2015, тип кузова універсал, дизельний двигун з об`ємом 1968 см. куб., ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_1 , дата введення в експлуатацію 30 квітня 2015 року.

Для здійснення митного оформлення названого автомобіля на ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівброксервіс» подало Львівській митниці ДФС електронну митну декларацію UA209190/2019/025343 від 20 лютого 2019 року, у якій заявлено митну вартість імпортованого автомобіля в розмірі 8500.00 EUR. При цьому митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Як вбачається зі змісту митної декларації (рядок 14), митному органу було надано: 0380 б/н від 27 грудня 2018 (рахунок-фактура (інвойс); 1300 UA209190.2019.025343.001 від 20 лютого 2019 року; 1501 UA209000/2019/000131/2 від 22 лютого 2019; 1701 UA209070/2019/00479 від 24 січня 2019 року; 1703 UA209190/2019/00409 від 22 лютого 2019; 2800 EM600147 від 30 квітня 2015 року.

За результатами розгляду декларації, відповідач запропонував подати необхідні документи відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, а саме:

- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації вказаного товару;

- якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- копію митної декларації країни відправлення.

У відповідь на пропозицію подати додаткові документи, відповідач отримав заяву, у якій повідомлено, «що додаткові документи про підтвердження вартості товару надати не можемо, по причині їх відсутності. Просимо прийняти рішення без врахування термінів вказаних у ч.3 статті 53 Митного кодексу України».

22 лютого 2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000131/2, де скориговано вартість імпортованого автомобіля до 13337,5 EUR, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00409.

З таким рішенням відповідача не погодився позивач, відтак звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи не є достатніми для підтвердження заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу, а відтак відповідачем правомірно застосовано резервний метод визначення вартості транспортного засобу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні міркування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною 1 статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Відповідно до вимог п. 9 Тимчасового порядку, для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог Тимчасового порядку, якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Як встановлено судом автомобіль Skoda Octavia, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_1 27 грудня 2018 року, придбано ОСОБА_4 у нерезидента «Auto Welt Kassel» згідно рахунку. Разом з тим, митне оформлення цього автомобіля здійснювалося Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівброксервіс» на громадянина ОСОБА_3 . Вказане товариство подало до Львівської митниці ДФС електронну митну декларацію UA209190/2019/025343 від 20 лютого 2019 року, у якій митна вартість автомобіля була заявлена у розмірі 8500.00 EUR. При цьому митна вартість була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Із всіх поданих митному органу документів в підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору, відомості про вартість автомобіля містив лише рахунок на оплату від 27 грудня 2018 року, що разом з тим виписаний на ОСОБА_5 , який за покликанням позивача був уповноважений на купівлю транспортного засобу, однак слід вказати, що доказів надання коштів позивачем на придбання автомобіля для виконання доручення матеріали справи не містять. Поряд з цим в жодному із наданих позивачем документів, що стосується придбання авто, зокрема й у рахунку-фактурі не вказано, що автомобіль купується в інтересах третіх осіб.

В контексті поданих позивачем документів до митного органу слід зазначити, що згідно ч.1 ст. ст. 237 представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно з ч.3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що видане позивачем ОСОБА_6 доручення жодним чином не посвідчене, і у жодному із документів, зокрема рахунку, експортній декларації не вказано, що автомобіль придбано позивачем через представника.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції було залишено ту обставину, що не погоджуючись із оскарженим рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів позивач надав гарантії відповідно до положень розділу X Митного кодексу України та оформлено імпортований автомобіль за митною декларацією UA209190/2019/028056 від 13 березня 2019 року. Розмір донарахувань митних платежів внаслідок коригування становить 46007,17 грн. (14377,24 грн. + 31629, 93 грн.), платежі відстрочено, як також видно з цієї митної декларації, а саме до 10 червня 2019 року.

Отже, позивачем, крім основної суми митних платежів за митною вартістю до коригування, додатково, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, сплатив суму вищевказаних донарахувань, що підтверджується копіями дублікатів банківських квитанцій. При цьому, відповідач жодних заперечень та зауважень щодо того, що рахунок на оплату автомобіля та експортна декларація оформлені на ОСОБА_5 , а не на позивача, а також на те, що автомобіль було придбано для позивача ОСОБА_4 не висловив.

Тому, з огляду на таку позицію відповідача, на переконання суду митний орган не повинен був приймати рішення про коригування митної вартості, а відмовити позивачу у в оформленні імпортованого автомобіля за митною декларацією UA209190/2019/028056 від 13 березня 2019 року з огляду на невідповідність суб`єктного складу. Незважаючи на вказані обставини відповідач прийняв сплачені позивачем платежі, а відтак, визнав, що оформлені на ОСОБА_5 документи можуть бути враховані, як джерело інформації для визначеної митної вартості імпортованого транспортного засобу.

Як видно з матеріалів, з метою здійснення митного оформлення названого автомобіля на ОСОБА_3 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівброксервіс» подано Львівській митниці ДФС електронну митну декларацію UA209190/2019/025343 від 20 лютого 2019 року, у якій заявлена митна вартість в розмірі 8500.00 EUR була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно рядка 14 вказаної декларації, митному органу подано:

0380 б/н від 27.12.18 (рахунок-фактура (інвойс);

1300 UA209190.2019.025343.001 від 20 лютого 2019;

1501 UA209000/2019/000131/2 від 22 лютого 2019;

1701 UA209070/2019/00479 від 24 січня 2019;

1703 UA209190/2019/00409 від 22 лютого 2019.

2800 EM600147 від 30 квітня 2015 року.

Аналізуючи подані позивачем документи, та беручи до уваги наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що такі письмові документи в повній мірі містять обґрунтовану інформацію щодо заявленої ОСОБА_3 вартості імпортованого автомобіля. Відповідно ці висновки спростовують позицію відповідача щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості, а й відповідно її коригування.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення слід скасувати з прийняттям нового.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Згідно частини четвертої цієї ж статті зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.002044 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000131/2 від 22 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.