Справа № 200/9365/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р. Справа№200/9365/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення суми пенсії та компенсації за втрату частину доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення суми пенсії за січень 2019 року в сумі 4487,99 грн., суми пенсії за лютий 2019 року в сумі 4487,99 грн., суму пенсії за березень 2019 року в сумі 5250,95 грн., та компенсацію за втрату частину доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 3239,09 грн., всього стягнути 17466,02 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду щодо відновлення виплати пенсії та виплати заборгованості по пенсії, виконано не в повному обсязі, пенсія за певні періоди була виплачена з порушенням строків такої виплати, за певний період пенсія не сплачена до цього часу, при цьому компенсація за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за заявою позивача не сплачена.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, надав відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що станом на теперішній час Кабінетом Міністрів України не прийнято порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, кошти головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області не виділено. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом, тому вважає вимоги щодо компенсації втрати частини доходів є незаконними та необґрунтованими.

25 вересня 2019 року представник позивача, засобами поштового зв`язку, надав відповідь на відзив у якому вказав, що відповідач у відзиві визнає факт дискримінації внутрішньо переміщеної особи, яка полягає у необхідності вчинення дій,не передбачені законом, крім того вважає, безпідставними твердження відповідача щодо передчасності позовних вимог в частині про визнання дій УПФУ неправомірними, оскільки така позовна вимога у розглядає мій справі не заявлена.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 22 серпня 2019 року та витребувано у відповідача інформацію щодо підстав припинення пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року відкладено розгляд справи на 10 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

У судове засідання сторони не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Третя особа, письмові пояснення щодо позову або відзиву не надала.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України

суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року по справі №200/10724/18-а, яке набрало законної сили 21 грудня 2018 року, визнано протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з грудня 2017 року по липень 2018 року та з вересня 2018 року; зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з вересня 2018 року на рахунок відкритий у ПАТ Державний ощадний банк України; зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити суму невиплаченої пенсії ОСОБА_1 з грудня 2017 року по липень 2018 року на рахунок відкритий у ПАТ Державний ощадний банк України.

22 січня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №200/10724/18-а.

Згідно листа Пенсійного фонду України від 12 квітня 2019 року №9918/Д-1 заборгованість за період з 1 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року, з 1 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року виплачена у лютому 2019 року.

Як убачається із наданих на вимогу суду доказів, позивачу не виплачена пенсія за січень 2019 року у розмірі 4499,24 грн., за лютий 2019 року 4499, 24 грн., за березень 2019 року 5200,49 грн., загальний розмір заборгованості складає 14198,97 грн.

Позивач вважає, що належним способом захисту його порушених прав, після часткового виконання рішення суду, є стягнення з відповідача заборгованості та компенсації за втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Питання призначення та виплати пенсій врегульовані статтями 9 та 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за якими, зокрема, пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як вже зазначалось вище, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі №200/10724-18-а виконано частково, а саме: поновлено виплату пенсії позивачу, у лютому 2019 року сплачено заборгованість за період з 1 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року, з 1 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року, проте заборгованість за період з січня 2019 року по березень 2019 року не виплачено, що не є спірним між сторонами.

Так відповідач не заперечує право позивача на отримання пенсії, проте зазначає про її невиплату з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Проте, суд не приймає до уваги посилання відповідача на певний перелік постанов Кабінету Міністрів України, які на його переконання повинні бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на викладене, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, відтак, посилання відповідача на положення підзаконних нормативно-правових актів є необґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, правових підстав для невиплати заборгованості по пенсійним виплатам судом не встановлено.

Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

При цьому, оскільки судом встановлено, що сума заборгованості за період з січня 2019 року по березень 2019 року включно складає 14198,97 грн., з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути на користь позивача заборгованість з січня 2019 року по березень 2019 року включно у зазначеному розмірі.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 3239,09 грн. суду зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 46 Закону України від 09 липня 2000 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного убачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, від 24 січня 2019 року по справі №159/1651/17 висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, оскільки пенсія позивачу за період з 1 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року, з 1 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року з січня 2018 року та з січня 2019 року по березень 2019 року включно не була виплачена у встановлені терміни з вини відповідача, позові вимоги є обґрунтованими.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про стягнення з відповідача суми пенсії за спірний період та зобов`язання

нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів.

Згідно ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що за наведеною вище нормою зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом. Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного суду України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв праці, б. 6; ) на корить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з січня 2019 року по березень 2019 року включно у розмірі 14198,97 грн.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв праці, б. 6; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів за порушення строків виплати пенсії з грудня 2017 року по липень 2018 року включно, з вересня 2018 року по грудень 2018 року включно та з січня 2019 року по березень 2019 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв праці, б. 6; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв