Справа № 628/2840/19
Суддя: Шиховцова А. О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/2840/19
Провадження № 2-а/628/59/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р. Куп`янський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря - Шевченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Куп`янську адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшого сержанта Сагайдачного Олександра Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним адміністративним позовом, вказуючи, що 07.09.2019 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим сержантом Сагайдачним Олександром Олександровичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 675876. Відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч. 3, 6 ст. 121 та ст. 126 КУпАП України. Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. 07 вересня 2019 року він прямував з м. Київ до м. Куп`янськ Харківської області на автомобілі FORD Custom Transit д.н.з. НОМЕР_1 . О 19 год. 15 хв. на виїзді з м. Чутово Полтавської області на поліцейському посту він був зупинений поліцейським ОСОБА_2 , який звинуватив його у відсутності державних номерних знаків на встановлених місцях, відсутності полісу обов`язкового страхування та відсутності протоколу про техогляд автомобіля. Пояснив, що FORD Custom Transit д.н.з. НОМЕР_1 був куплений ним цього ж дня кілька годин тому на авторинку в м. Київ та зареєстрований там же на його ім`я. Пройти техогляд та застрахувати автомобіль наприкінці суботнього дня можливості не було, бо відповідні організації в такий час вже не працювали, тому він змушений був їхати до місця свого постійного проживання і збирався вчинити ці дії в м. Куп`янськ. Державні номерні знаки намагався закріпити підручними засобами в передбачених для цього місцях, але під час руху автомобіля вони відпадали, тому, щоб їх не загубити поклав їх під лобове скло де вони були б добре помітні. Залишились без уваги його клопотання про надання можливості скористатися юридичною та правовою допомогою та прохання роз`яснити права. Свідками того, що відбувалося були ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , які разом з зі своїми неповнолітніми синами супроводжували його, позивача, на іншому автомобілі. Позивач вважає, що поліцейський Сагайдачний О.О. не дотримався вимог ст.ст. 258, 276, 283 КУпАП та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення, тобто не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, позбавив права на юридичну та правову допомогу. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважав, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 289, 279 КУпАП. За таких обставин, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП18 № 675876 від 07.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3, 6 ст. 121 та ч. 1ст. 126 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою від 18.09.2019 р. суд відкрив провадження у даній справі.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд адміністративного позову без його участі, відзив отримав, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 , просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути без його участі. Так, згідно відзиву, відповідач зазначив, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 07 вересня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Transit Custom», номерний знак НОМЕР_1 , на 395 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», рухався без номерних знаків відповідного зразку, які не закріплені у встановленому для цього місці, не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та керував ТЗ, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 30.2, 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР) та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Згідно п. 30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими. Номерні знаки повинні відповідати ДСТУ 4278:2006 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування», закріплюватися в установлених місцях і читатися з відстані не менше 20 м. Крім того, ОСОБА_5 у позовній заяві сам зазначає, що номерні знаки були не закріплені у передбачених для цього місцях. Відповідальність за дане порушення передбачена за ч. 6 ст. 121 КУпАП: «Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.». Пунктом 2.1. ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. П. 2.4. ПДР передбачено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Крім того ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відсутність страхового полісу на момент зупинки ТЗ, ОСОБА_5 у позовній заяві не заперечує. Відповідальність за дане порушення передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п. 31.3 б ПДР Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Разом з тим ст. 35 Закону «Про дорожній рух» передбачає, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3.5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, тип транспортного засобу Ford Transit Custom, номерний знак НОМЕР_1 , ВАНТАЖНИЙ, 2015 року випуску. Відповідно до бази даних ІПНП «АРМОР» ним не пройдено обов`язкового технічного контролю, який, він, враховуючи всі вищевикладені норми законодавства, зобов`язаний був пройти. На момент зупинки ТЗ (07.09.2019), автомобілем Ford Transit Custom, номерний знак НОМЕР_1 , ОТК пройдено не було. Автомобілем Ford Transit Custom, номерний знак НОМЕР_1 , було пройдено ОТК 09.09.2019 (через два дні, після винесення оскаржуваної постанови), протокол перевірки технічного стану ТЗ № 00823-02914-19 від 09.09.2019 (наступна перевірка - 09.09.2021). Відповідальність за дане порушення передбачена ч. З ст. 121 КУпАП: керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що стосується порядку винесення постанови серії ДП18 № 675876 від 07.09.2019 р. відповідач у відзиві зазначив наступне. Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, ..., частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Крім того, при розгляді адміністративної справи за аналогічними посиланнями позивача, Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача.» Отже, посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Також зазначив, що позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та строком оскарження за ст. 289 КУпАП, що підтверджується його підписом у п. 8 постанови серії ДП18 № 675876від 07.09.2019. При винесенні оскаржуваної постанови, він керувався ПДР України, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 675876 від 07.09.2019 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 6,22).

У вищевказаній постанові зазначається, що ОСОБА_1 ,Ford Transit Custom, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 07.09.2019 року о 19-00 год. на автошляху Київ-Харків-Довжанський 395 км, водій керуючи ТЗ рухався без номерних знаків відповідного зразка, які не закріплені в установленому для цього місці, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, та керував ТЗ який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 30.2, 2.1 ґ, 31.3 б ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про Державний рух».

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Ford Transit Custom, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_1 , як його власником 07.09.2019 р.

Як вбачається з Витягу із бази даних Національної автоматизованої Інформаційної системи ДДАІ МВС України стосовно автомобіля Ford Transit Custom, номерний знак НОМЕР_1 , який був долучений відповідачем до відзиву, реєстрація вказаного автомобіля відбулася 07.09.2019 року (а.с.23).

Як вбачається з Витягу із бази даних Національної автоматизованої Інформаційної системи ДДАІ МВС України стосовно проходження автомобілем Ford Transit Custom, номерний знак НОМЕР_1 , ОТК, який був долучений відповідачем до відзиву, ОТК вказаного автомобіля відбувся 09.09.2019 року (а.с.24).

Вирішуючи даний позов, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, шостою статті 121, статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів (відеозапис) вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Судом встановлено, що працівниками поліції належним чином не формувались жодні матеріали адміністративної справи, не відбиралися пояснення у правопорушника або свідків. Тобто відповідачем не зібрано та не надано до суду жодних доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та правомірності своїх дій.

Фактично матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття.Порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на думку суду, є підставою для скасування спірної постанови.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного, суд керуючись ст.ст. 242-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 № 675876 від 07.09.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 3, 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Куп`янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя А.О.Шиховцова