Справа № 460/170/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7858/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (суддя - Щербаков В.В., час ухвалення - 10:03 год., місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту - 07.06.2019 року),

в адміністративній справі №460/170/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області,

про скасування наказу, визнання дій неправомірними,

встановив:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Рівненській області, в якому просив: 1) скасувати наказ ГУ ДФС у Рівненській області від 15.01.2019 року №121 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року; 2) визнати неправомірними дії відповідача щодо фактичного проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на підставі наказу №121 від 15.01.2019 року.

Відповідач ГУ ДФС у Рівненській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позовну заяву задоволено частково. Визнано неправомірними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу від 15 січня 2019 року №121. В задоволенні позовної вимоги про скасування наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 15.01.2019 року №121 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » - відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 23.05.2019 року частково не погодився відповідач ГУ ДФС у Рівненській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині задоволення позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що начальником ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ від 15.01.2019 р. №121 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору. Однак, контролюючим органом допущено описку в повідомленні від 15.01.2019 р. та зазначено, що документальна позапланова перевірка позивача буде здійснюватись у формі документальної позапланової виїзної перевірки. Згадані Наказ від 15.01.2019 р. №121 та повідомлення від 15.01.2019 р., як передбачено нормами чинного законодавства, надіслано та отримано позивачем. Жодних звернень щодо розбіжностей між вищевказаним наказом та повідомленням від платника податків не надходило. Також зазначає апелянт, що 23.01.2019 р. позивач отримав лист ГУ ДФС у Рівненській області №414/ФОП/17-00-13-04-04 від 15.01.2019 р., яким повідомлено про обгрунтовану відмову у проведенні документальної виїзної перевірки. Звертає увагу апелянт, що прохання платника податків провести документальну позапланову виїзну перевірку за місцезнаходженням повноважного представника - адвоката ОСОБА_2, суперечить, зокрема, вимогам абз.5 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України. Враховуючи наведене, вимоги пп.16.1.13 п.16.1 ст.16ПК України, а також те, що окрім місця проживання, відповідачу не було відомо про наявність інших об`єктів права власності за адресою яких можливо б було здійснити перевірку позивача, тому ГУ ДФС у Рівненській області здійснило проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за місцезнаходженням контролюючого органу. Також звертає увагу апелянт, що згідно п.79.3 ст.79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 23.05.2019 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Позивач із апеляційними вимогами не погодився, подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ГУ ДФС у Рівненській області звернувся до позивача ОСОБА_1 зі запитом №2858/ФОП/17-00-13-03-04 від 11.10.2018 р. «Про надання інформації та її документального підтвердження», стосовно неподачі позивачем за 2015 рік декларації про майновий стан і доходи, відповідно до умов, визначених ПК України, по отриманих доходах та відсутності сплати належних сум податків та зборів (а.с. 8, 25).

На виконання вимог вказаного запиту позивач надавав ГУ ДФС у Рівненській області письмову відповідь 01.11.2018 року у якій, зокрема повідомив, що ним до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області не подавалося окремої декларації, оскільки жодних окремих доходів, окрім офіційно заробленої заробітної плати ним в цьому році не отримувалось. Крім цього, позивач просив здійснити документальну позапланову перевірку (у разі її призначення) виключно у виїзній формі за місцем знаходження представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, як повноважного представника ОСОБА_1, який володіє усіма матеріалами справи та усією інформацією, що стосується податкової звітності та податкових обов`язків ОСОБА_1 (а.с. 9).

15.01.2019 року ГУ ДФС у Рівненській області видано Наказ №121 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за звітний період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., своєчасності та повноти сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору, з 25.01.2019 р. тривалістю п`ять робочих днів (а.с. 6, 19).

Надалі відповідачем ГУ ДФС у Рівненській області надіслано позивачу Повідомлення від 15 січня 2019 року №68/17-00-13-04 про проведення перевірки, в якому зазначено, що в період з 25.01.2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 буде проведено документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за звітний період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору (а.с. 7, 20).

Крім цього, листом ГУ ДФС у Рівненській області №414/ФОП/17-00-13-04-04 від 15.01.2019 р., на адресу позивача скеровано вищезгадані Наказ від 15.01.2019 р. №121 та повідомлення №68/17-00-13-04 від 15 січня 2019 року про проведення перевірки. Також зазначено, що п.79.5 ст.79 ПК України визначено право, а не обов`язок контролюючого органу проводити перевірку у виїзній формі (а.с. 21-22).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову в частині визнання неправомірними дій ГУ ДФС у Рівненській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ..

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.21.1.1., п.п.21.1.4. п.21.1. ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України, діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (п.п.75.1.2 ст.75 ПК України).

Підстави та порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 Податкового кодексу України.

Так, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, за такої підстави: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом (п.п.78.1.2. п.78.1 ст.78 ПК України).

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно пункту 79.1 ст.79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу було надіслано Повідомлення від 15 січня 2019 року №68/17-00-13-04 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка мала відбутися з 25.01.2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 (місцем знаходження офісу адвоката ОСОБА_2).

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач отримував повідомлення про проведення саме документальної невиїзної перевірки.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що зі змісту оскарженого наказу від 15.01.2019 р. №121, видно, що ним не визначено місця проведення перевірки.

Пунктом 1.4.2. Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затв. наказом ДФС України №22 від 31.07.2014 р., визначено, що при організації документальних планових та позапланових невиїзних перевірок необхідно враховувати особливості їх проведення, визначені статтею 79 розділу ІІ Кодексу.

Так, документальна планова та позапланова невиїзна перевірка здійснюються на підставі наказу про проведення, оформленого з дотриманням вимог, передбачених цим розділом Методичних рекомендацій, та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 Кодексу.

З метою дотримання вимог статей 77 та 79 Кодексу підрозділи органу ДФС, які здійснюють (очолюють) документальну планову або позапланову невиїзну перевірку, забезпечують надіслання (вручення) платнику податків (його представнику) у порядку та терміни, визначені Кодексом, копії наказу про проведення документальної планової/позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, складеного за формою згідно з додатком 4 - при проведенні документальної планової невиїзної перевірки, а при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки - згідно з додатком 6 до Методичних рекомендацій (додається).

Зазначене повідомлення підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС, завіряється відповідною печаткою цього органу та реєструється у Журналі реєстрації повідомлень про проведення перевірок платників податків у порядку, визначеному підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій. При цьому, з метою дотримання вимог Кодексу та прав платників податків доцільно забезпечити завчасне надіслання (вручення) повідомлень про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Враховуючи наведені обставини справи та норми законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було порушено вимоги статті 79 ПК України щодо порядку проведення документальної невиїзної перевірки, оскільки позивачу не вручено належне повідомлення про проведення перевірки.

При цьому, наявне в матеріалах справи повідомлення про проведення перевірки від 15.01.2019 р. містить помилкову інформацію щодо порядку та місця проведення перевірки.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що фактичне проведення перевірки, за наявних порушень, свідчить про протиправність дій відповідача щодо проведення такої перевірки, з порушенням умов для її початку, передбачених пунктом 79.2 статті 79 ПК України.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, в постанові від 27.02.2018р. (справа №820/19845/14), постанові від 22.08.2018 р. (справа №812/1283/17), постанові від 17.12.2018 р. (справа №804/9880/14), постанові від 19.02.2019 р. (справа №825/924/17), постанові від 18.03.2018 р. (справа №804/2230/15), постанові від 05.05.2018 р. (справа № 810/3188/17), постанові від 02.05.2018 р. (справа № 804/3006/17).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо порядку проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість та об`єктивність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім цього, колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції від 23.05.2019 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 15.01.2019 року №121 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 », позивачем не оскаржено в апеляційному порядку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 23.05.2019 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року в адміністративній справі №460/170/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу, визнання дій неправомірними - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 15.10.2019 року