Справа № 352/1697/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року№ 857/10181/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2019 року, ухвалене суддею Хоминець М.М., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управлінняДержгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

22.08.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якомупросить: визнати неправомірними дії відповідача у частині складення протоколу про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 № 377/0/92-18-ДК/0192По/08/01/-18; прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову № 377/0/92-18-ДК/0192По/08/01/-18 від 27 липня 2018 року старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Р.М. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП. У решті адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ФГ «Персей Агро», керівником якого є ОСОБА_1 , надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяв як підрядник та за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, яка була належним землекористувачем вказаної земельної ділянки. Тому факт самовільного зайняття земельної ділянки з боку позивача не знайшов свого підтвердження у рамках розгляду даної адміністративної справи.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій інспектора в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом, суд першої інстанції зазначає, що відповідач - старший державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчук Р.М. мав відповідні повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки такий протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а відтак протокол, як і дії по його складанню не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду в розумінні приписів КАС України, оскільки не породжують правових наслідків для позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушеннямнорм матеріального та процесуального права, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2019 рокута ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що згідно з пунктом 1.2 Розділу 1 договору підряду № 19/16/2 від 19.12.2016 виконання робіт здійснюється на сумарній площі земельних ділянок розміром не менше 803,00 га, що знаходяться на територіях Коломийської міської ради та П`ядинької об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області. Окрім того, договором визначено лише загальну площу земельних ділянок на яких повинні виконуватися роботи, натомість конкретного місця розташування, адреси чи кадастрових номерів у договорі не зазначено. Так, судом першої інстанції не було досліджено зазначеного, та не було встановлено чи земельна ділянка площею 42,0475 га (кадастровий номер :02:003:0003) входить у 803,00 га, на які укладено договір.

Стверджує, що посилання суду першої інстанції на правомірність Прикарпатської ДСДС на укладення даного Договору не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, як було встановлено державним інспектором у ході здійснення заходів державного контролю Прикарпатська ДСДС не є належним користувачем земельної ділянки.

Учасники справина виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, щопостановою про накладення адміністративного стягнення від 27 липня 2018 року № 377/0/92-18-ДК/0192По/08/01/-18 старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Р.М.позивача як керівника Фермерського господарства «Персей Агро» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП, а саме: визнано винним у самовільному зайнятті земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,0475 га з кадастровим номером :02:003:0003, що розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка перебуває у сільськогосподарському обробітку ФГ «Персей Агро» (шляхом розорювання) без документів, що підтверджують право користування земельною, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно складеного старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступником начальника управління - начальником відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області СемчукомР.М. акта обстеження земельної ділянки від 17.04.2018 № 377/0/92-18-ДК/313/АО/10/01/-18, що розташована на території с. Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області, з метою встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, зокрема земельної ділянки площею 42,0475 га з кадастровим номером :02:003:0003, встановлено, що дана земельна ділянка обробляється шляхом розорювання.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 № 624/0/92-18-ДК/467/АП/09/01/-18 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступником начальника управління - начальником відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Р.М. проведена перевірка з питання здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, зокрема земельної ділянки площею 42,0475 га з кадастровим номером :02:003:0003, у результаті якої встановлено, що вона обробляється ФГ «Персей Агро» шляхом розорювання без відповідних документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційні скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Пунктом «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

За приписами статті 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019, у справі за позовом ФГ «Персей Агро» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 31.07.2018 встановлено, що роботи, які здійснювались Фермерським господарством «Персей Агро» на земельній ділянці площею 42,0475 га з кадастровим номером :02:003:0003, яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, проводились на підставі договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016 та додаткових угод до договору, зокрема додаткової угоди за № 1/1 від 14.03.2017 до договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016, за яким позивач (підрядник) зобов`язується надати Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг підрядника.

Суд встановив, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, укладаючи договір підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016, діяла правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалась земельною ділянкою площею42,0475 га з кадастровим номером :02:003:0003, яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256.

Державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області здійснено 02.11.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 102993210 від 08.11.2017, тобто після укладення і виконання договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із позицією суду першої інстанції, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 30.05.2018 № 624/0/92-18-ДК/467/АП/09/01/-18, оскільки, всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору і його виконання не заперечується сторонами.

Як наслідок, відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобов`язань чи стягнень лише відносно Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації.

Вказані обставини, встановлені судовим рішенням у іншій адміністративній справі, свідчать про те, що ФГ «Персей Агро», надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяв як підрядник та за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, яка була належним землекористувачем вказаної земельної ділянки. Тому факт самовільного зайняття земельної ділянки з боку позивача не знайшов свого підтвердження у рамках розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином, враховуючи викладене, ОСОБА_1 надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяв як підрядник та за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України відповідно яка є фактичним землекористувачем названої земельної ділянки.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в діях позивача відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, у зв`язку з чим позивач не підлягає адміністративній відповідальності за зазначеною статтею.

Щодо доводів апеллянта про нікчемність договору підряду, то колегія суддів суду апеляційної інстанції такі доводи скаржника до уваги не приймає з огляду на те що недійсність правочинів скаржник повинен доказувати у судовому порядку, а під час розгляду цієї справи відповідачем відповідних доказів не подано.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника, оскільки такі не впливають на причинити і підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а випливають із доводів в інших справах.

Стосовно решти доводів апелянта, апеляційний суд виходить з того, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пункті 45 рішення в справі «Бочаров проти України», пункті 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України", пункті 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення від27.07.2018 № 377/0/92-18-ДК/0192По/08/01/-18 винесена без урахування усіх обставин, що мали значення для її прийняття, а відтак є протиправною та скасована правомірно, мотивація наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які вказують про помилкове вирішення спору судом першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючисьст.ст. 229, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській областізалишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2019 рокуу справі №352/1697/18 за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови та закриття справи - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 09.10.2019.