Справа № 140/1514/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року№ 857/8091/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №140/1514/19 (суддя Димарчук Т.М., рішення ухвалене о 14/52 год, м.Луцьк, повний текст складено 24 червня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Волинської митниці ДФС (далі Митниця) в якому просив визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.05.2019 №UA205110/2019/00447 (далі Картка відмови) і Рішення про коригування митної вартості товарів від 02.05.2019 №UA205110/2019/000447/2 (далі Рішення).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що під час митного оформлення позивачем транспортного засобу, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України (далі МК). Зокрема, не надано документи, що підтверджують ціну, яка була сплачена за товар або підлягає сплаті за нього. Оскільки такі документи надані в повному обсязі не були, тому відповідачем прийнято спірні Картку відмови та Рішення, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 7850 євро.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність визначення позивачем митної вартості товару, який ввозився на територію України та недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, оскільки основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.04.2019 позивач придбав у нерезидента транспортний засіб марки «NISSAN», моделі - PULSAR, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1618 см3, потужність - 140 kW, колісна формула - 4x4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, дата введення у експлуатацію - 29.09.2015 (далі ТЗ).

12.04.2019 уповноваженою особою позивача ОСОБА_2 для здійснення митного оформлення вищевказаного ТЗ подано відповідачу в електронній формі митну декларацію №UА205090/2019/049754 (далі МД) на ввезений ТЗ, із заявленою митною вартістю 2800 швейцарських франків (а.с.43).

Митну вартість ТЗ визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції), зокрема, в графі 42 МД «ціна товару» зазначено 2800 CHF, в графі 45 «коригування» вказано 84451,86 грн., в графі 23 «курс валюти» 26,73 грн.

До МД декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) б/н від 01.04.2019 (далі рахунок фактура); декларацію про походження товару від 08.04.2019; свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу від 05.07.2017 серії НОМЕР_2 (далі свідоцтво про реєстрацію ТЗ); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.04.2019 №UA205010/2019/416633 з додатковим аркушем; банківські платіжні документи, щодо оплати товару від 09.04.2019 №0.0..1 та від 12.04.2019 №0.0.2608.1132333; платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 01.04.2019; документи, що підтверджують вартість перевезення товару (транспортні чеки) (а.с.11-17).

Під час опрацювання поданих декларантом разом з МД документів встановлено, що декларантом в графі 42 задекларовано ціну товару 2800 швейцарських франків, при чому в графі 45 заявлено митну вартість на рівні 3158,67 швейцарських франків за ціною договору. Крім того, встановлено, що в свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначений власник транспортного засобу ОСОБА_3 CHRISTIANN, в рахунку фактурі вказаний HAMO AUTO GARAGE.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) митна вартість товару нижча наведеної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість 7850 євро та згідно з статтями 53 та 54 МК відповідачем надіслано декларанту електронне повідомлення від 04.02.2019 про надання в 10-ти денний термін додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, договори (угоди, контракти) із третіми особами, зазначеними в технічному паспорті, рахунки про здійснення платежів третім особам, інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару, Якщо здійснювалось страхування, страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано висновок звіт експерта про оцінку транспортного засобу від 12.04.2019 №967/19 (далі Звіт), згідно з яким ринкова вартість автомобіля марки NISSAN, моделі PULSAR, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , що ввозився на митну територію України становить 2482 євро (а.с.18-28).

02.05.2019 відповідач прийняв Рішення за яким визначено митну вартість товару ТЗ за ціною 7850 євро. Поміж тим, у рішенні вказано, що наданий позивачем Звіт не може бути прийнятий митним органом до уваги, так як у ньому наведена вартість відновлювального ремонту та визначення втрати товарної вартості. Ринкову вартість транспортного засобу експертом не було досліджено. Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості: декларацію країни відправлення, договір (угоду, контракт) із третіми особами, зазначеними в технічному паспорті, рахунки про здійснення платежів третім особам, страхових документів. Відтак, керуючись частиною шостою статті 54 МК та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК) та методу 2б (стаття 60 0МК) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК) та методу 2г (стаття 63 МК) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС та спрацювання системи ризиків АСАУР. «Вартість товару нижча наведеної цінової інформації отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціального підрозділу для визначення митної вартості за VIN кодами: VSKDCAC13U0035855, валюта - EUR, вартість 7850,00 євро» (а.с.10).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі Картки відмови у якій зазначено про можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до Рішення (а.с.9).

Не погодившись із Рішенням та Карткою відмови позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 49 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 МК передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК).

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 57 МК кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Положеннями частин п`ятої-шостої статті 57 МК закріплено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина восьма статті 57 МК).

Як встановлено частинами першою-другою статті 58 МК метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з частинами першою-другою статті 52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга наведеної вище статті МК передбачає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частин першої, другої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК).

Частина сьома статті 54 МК передбачає, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У відповідності до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина третя статті 53 МК).

З системного аналізу статті 55 та частини шостої статті 54 МК можна дійти висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: 1) виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; 2) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 3) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу; 4) відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 5) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 6) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному Рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів оскільки, в свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначений власник ТЗ ОСОБА_3 CHRISTIANN, а в рахунку-фактурі вказаний HAMO AUTO GARAGE.

Однак, як підтверджено наявними у справі письмовими доказами ТЗ позивач придбав у компанії HAMO AUTO GARAGE, що підтверджується рахунком-фактурою, а в свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначена фізична особа ОСОБА_4 на яку першопочатково був зареєстрований ТЗ (а.с.13-14).

Також відповідач вказує на те, що під час опрацювання поданих декларантом разом з МД документів щодо оформлення ТЗ встановлено, що декларантом в графі 42 МД задекларовано ціну товару згідно рахунку-фактури у розмірі 2800 швейцарських франків, при цьому в графі 45 заявлено митну вартість на рівні 3158,67 швейцарських франків.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за якими різниця між заявленою в МД ціною товару та митною вартістю товару пояснюється понесеними витратами на транспортування транспортного засобу за межі країни відправлення Швейцарії (а.с.15).

При цьому, понесені витрати повністю збігаються із заявленою митною вартістю, що зазначена у графі 45 МД.

Відомості щодо ціни вказаної у рахунку-фактурі на думку апеляційного суду засвідчують дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 2800 швейцарських франків. Вказана сума також підтверджується платіжними документами, що долучені до МД. Інші документи, які б визначали числові значення митної вартості придбаного транспортного засобу у позивача відсутні.

Доводи відповідача про те, що заявлена вартість ТЗ не відповідає тій вартості, що згенерована АСАУР, суд оцінює критично з тих підстав, що обставини щодо спрацювання даних АСАУР не є правовою підставою, визначеною частиною першою статті 55 МК для коригування митної вартості.

Разом тим, як вбачається з оскарженого Рішення, у ньому зазначено лише про обставини щодо наявності інформації в системі АСАУР про те, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел.

При цьому, при визначені митної вартості товару у сумі 7850 євро митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу (2015 року виготовлення) залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість. Крім того, як видно із Рішення та фотоматеріалів, що є у цій справі ТЗ має ознаки пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На необхідність з`ясування вказаних обставин при прийнятті рішення про корегування митної вартості вказав також Верховний Суд у постановах від 26 лютого 2019 року, 23 квітня 2019 року у справах №808/454/18, 810/1479/16 відповідно.

Таким чином, визначаючи вартість товару за шостим методом, митний орган не навів жодних розрахунків визначеної ним митної вартості та не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування зазначеної вартості у сумі 7850 євро.

Також, як уже зазначалось вище, згідно даних Звіту про оцінку ТЗ його вартість станом на 12.04.2019, з урахуванням наявних пошкоджень, становить 2482 євро (а.с.18-28).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не обґрунтував ціну, що визначена ним у розмірі 7850 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості ТЗ.

Таким чином, скаржником в порушення статті 58 МК здійснено визначення митної вартості імпортованого ТЗ не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням іншого методу, без достатніх на те підстав, що свідчить про те, що спірні Картка відмови та Рішення прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.