Справа № 489/3731/19
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 489/3731/19 провадження №2-а/489/173/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Буряченка Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Тарасюк І.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1267818 від 27.06.2019 та закрити провадження у справі.

В позові вказала, що 26.06.2019, керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Круговій в м. Миколаєві, була зупинена працівниками поліції, які після перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, стали наполягати на пред`явленні полісу обов`язкового страхування, на що вона відмовила, посилаючись на ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регламентує випадки в яких здійснюється контроль наявності договорів обов`язкового страхування. Тому страхового поліс, який був наявний в неї, працівникам поліції не надала, оскільки Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі - Правила дорожнього руху) не порушувала та доказів щодо цього їй надано не було.

У зв`язку із цим, постанову про накладення адміністративного стягнення позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вимога поліцейського для пред`явлення водієм полісу обов`язкового страхування без дотримання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено випадки контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування, є неправомірною.

09.10.2019 до суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов про скасування постанови ЕАВ № 1267818 від 27.06.2019 з долученим до нього диском з відеозаписом.

У відзиві вказано, що 26.06.2019 інспекторами Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було виявлено, що водій транспортного засобу Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , ввімкнувши покажчик повороту, не змінював напрямок руху, внаслідок чого його було транспортний засіб було зупинено. Після зупинки, інспектор патрульної поліції підійшов до водія, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення та підставу перевірки документів, вказав вимогу надати документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху. Водій пред`явила посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, проте відмовилась надавати для перевірки поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із чим, після дослідження доказів і надання їм оцінки було встановлено склад адміністративного правопорушення та розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.07.2019, з урахуванням вимог статті 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач та її представник на задоволенні вимог позову наполягали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1267818 від 27.06.2019, вбачається, що 26.06.2019 о 23 год. 13 хв., водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Круговій в м. Миколаєві, керувала транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , з ввімкненим покажчиком повороту, але не змінюючи напрямок руху, та не пред`явила поліс цивільно-правового страхування наземних транспортних засобів для перевірки, чим порушила п. 2.1 Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху водій, на вимогу поліцейського, повинен пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло суб`єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов`язкової перевірки останніх.

В свою чергу, п. 21.3 зазначеної статті передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Отже, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Згідно наданого позивачем полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6424835, транспортний засіб Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , є забезпеченим. Строк дії страхового полісу з 24.06.2019 до 23.06.2020 включно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи, а саме з відеозаписів наданих відповідачем та змісту постанови, вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , інспектором було вказано суть правопорушення, причину зупинки і перевірки документів.

Проте позивачем не було пред`явлено для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що також не оспорюється позивачем.

Посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого зупинка є незаконною судом до уваги не приймається, оскільки вказане не є предметом розгляду і не потребує додаткового доказування.

Крім того, незрозумілою є позиція позивача, яка вказує на відсутність порушення з її сторони Правил дорожнього руху, в той же час надала інспектору поліції для перевірки посвідчення водія і технічний паспорт на транспортний засіб, але відмовилася надати страховий поліс, який з її слів був в неї в наявності у автомобілі.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи обставини по справі та досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення якого її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, передбаченого пп. 2.1 Правил дорожнього руху, за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/.

Учасники судового розгляду:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач -інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Хробатенко Владислав Геннадійович, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст судового рішення складено 15.10.2019.

Суддя І.В. Коваленко