Справа № 736/2095/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 736/2095/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції Кутовий Ю.С., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Степанюка А.Г.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач, Департамент ДВС) у якому просив скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2018 року ВП № 57103407 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 (справа №736/1316/17).

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року позов задоволено.

Скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2018 року ВП № 57103407 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 виданого 25 липня 2018 року Корюківським районним судом Чернігівської області. Визнано неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 виданого 25 липня 2018 року Корюківським районним судом Чернігівської області. Направлено виконавчий лист № 736/1316/17 виданий 25 липня 2018 року Корюківським районним судом Чернігівської області (у випадку його повернення на адресу суду) на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для його виконання.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволнено. Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного суду від 06.09.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, з урахуванням висновків зазначених у постанові Верховного суду від 06.09.2019 року, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.03.2018 року в справі № 736/1316/17, зобов`язано Міністерство оборони Україні розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю, та прийняти відповідне рішення щодо їх призначення з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку та умов призначення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військове служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМ України від 28 травня 2008 року № 499.

30 серпня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої службі Міністерства юстиції України Валявським О.А. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 виданого Корюківським районним судом Чернігівської області.

На виконання рішення суду, Міністерством оборони Україні була розглянута заява ОСОБА_2 про призначення йому одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про відмову у її призначенні.

Відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги відображена у пункті 35 протоколу засідання комісії МС України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатами одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.09.2018 року № 93, який був затверджений Міністром оборони України 24.09.2018 року.

23 жовтня 2018 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виніс постанову у виконавчому провадженні № 57103407 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 виданого 25 липня 2018 року Корюківським районним судом Чернігівської області (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Підставою для закриття виконавчого провадження стало фактичне виконання рішення суду, а саме: боржником Міністерством оборони України виконано рішення суду шляхом розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги і наслідком цього розгляду є прийняте рішення про відмову в призначенні та виплаті даної допомоги.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що рішення Корюківського районного суду від 14 березня 2018 року у справі № 736/1316/17 не виконано у повному обсязі, оскільки у даному рішенні міститься чітке формулювання щодо зобов`язання відповідача в особі Міністерства оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. Довільне трактування відповідачем змісту рішення суду є невірним, а тому відсутні підстави вважати рішення суду виконаним.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 9 ч. 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, з метою перевірки наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, що мало місце у спірних правовідносинах, необхідним є з`ясування факту повного виконання рішення суду.

На підтвердження виконання судового рішення у виконавчому провадженні ВП №53686717 Міністерством оборони України надано витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 вересня 2018 року № 93, зі змісту якого вбачається, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 .

З наведеного вбачається, що Міністерством оборони України на виконання рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.03.2018 року в справі № 736/1316/17, здійснено наступні дії:

1) розглянуто заяву ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю;

2) прийнято відповідне рішення, а саме: відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2

Тобто, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.03.2018 року в справі № 736/1316/17, містить чітко визначенні зобов`язання для відповідача, зокрема, розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю та прийняти відповідне рішення, яке має обов`язково містити результат спірного питання, а саме: призначення, або відмова в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю, ОСОБА_2 .

Таким чином, прийняття відповідного рішення є дискрецією Міністерства оборони України.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч.2 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Проте, такий спосіб захисту може бути застосований лише тоді, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії, з урахуванням встановлених судом обставин.

Законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Натомість, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Водночас, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийняте суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним, не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійсненні судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним ухвалені, вчинені чи допущені.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного суду від 20.02.2019 року в справі № 760/10882/15-а.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про те, що рішення Корюківського районного суду від 14 березня 2018 року у справі № 736/1316/17 не виконано у повному обсязі, оскільки у даному рішенні міститься чітке формулювання щодо зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги є помилковим, виходячи з наступного.

Так, в рішенні Корюківського районного суду від 14 березня 2018 року у справі № 736/1316/17 в мотивувальній частині рішення зазначено, що «...отримавши заяву ОСОБА_2 відповідач зобов`язаний був прийняти рішення і це рішення може бути предметом оскарження у суді. Приймаючи до уваги, що Міністерством оборони України не прийнято відповідного рішення та з огляду на обсяг компетенції останнього, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу вищевказаної одноразової грошової допомоги».

В даному випадку, заява ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по суті розглянута не була і судом зобов`язано відповідача розглянути вказану заяву та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду цього питання.

Отже, Корюківським районним судом, під час прийняття зазначеного рішення у справі № 736/1316/17, захист права позивача було здійснено в інший спосіб, а саме: зобов`язано Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення (на власний розсуд).

З урахуванням наведених обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення Корюківського районного суду від 14 березня 2018 року у справі № 736/1316/17 виконане Міністерством оборони України в повному обсязі, що в свою чергу не залишає державному виконавцю альтернативної поведінки і дає законні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позивача про те, що рішенням по справі 736/1316/17 встановлено право ОСОБА_2 на отримання грошової допомоги, під час розгляду даної справи є безпідставними, оскільки в даному випадку предметом спору є дії державного виконавця в межах виконавчого провадження № 57103407 та постанова від 23 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 736/1316/17 (справа №736/1316/17).

Колегія суддів апеляційної інстанції не надає правову оцінку законності підстав для відмови у виплаті одноразової допомоги при вирішенні даної справи, оскільки у спірних правовідносинах Міністерство оборони України було зобов`язане розглянути заяву позивача, а не прийняти рішення конкретно визначеного змісту.

Щодо висновків, які викладені в постанові Верховного суду від 06.09.2019 року, про необхідність встановлення, чи зверталися сторони виконавчого провадження або державний виконавець до суду, який видав виконавчий лист, із заявою про роз`яснення цього рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом встановлено, що ані сторони, ані державний виконавець, ані апелянт - Міністерство оборони України, до суду, який видав виконавчий лист, із заявою про роз`яснення не зверталися.

Щодо правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду від 06.09.2019 року, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (п.28 постанови), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Розгляд спорів даної категорії, а саме щодо способу захисту порушеного права у спорах, пов`язаних із виплатою одноразової грошової допомоги по інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, має сталу практику, а саме: розгляд заяви Міністерством оборони України та прийняття відповідного рішення за її наслідками.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Практикою Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України», встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства» (Willis v. the United Kingdom), заява № 36042/97, n. 48, ECHR 2002-IV).

У пункті 54 вказаного Рішення ЄСПЛ по справі «Пічкур проти України» зазначено, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу ОСОБА_2 , що він не позбавлений права звернення до суду з новим позовом та оскаржити рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

А.Г. Степанюк

Повний текст рішення виготовлено 08.10.2019 року