Справа № 200/4637/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2019 року справа №200/4637/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 200/4637/19-а (головуючий І інстанції Голуб В.А., повний текст рішення складено 05.08.2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування п.28 Протоколу № 19 від 15.02.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі- представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_2 (далі-позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо прийняття п.28 Протоколу № 19 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2019 року;

- скасувати п.28 Протоколу № 19 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_2 подану про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін надати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про його виконання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Представник позивача з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв структурного підрозділу Міністерства оборони України № 2805 від 24.06.2016 року поранення позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Вважає, що відповідач, приймаючи рішення про відмову, проігнорував обставини встановлені судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4032/18 від 19.09.2018 року. Також вважає, що п. 28 з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 19 від 15.02.2019 року суперечить висновкам суду викладеним у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року по справі № 805/4032/18. На думку апелянта, відповідач та суд першої інстанції поклали на позивача обов`язок доказування невинуватості у вчиненні злочину, що суперечить принципу презумпції невинуватості. Відповідач, лише висловив сумніви щодо причин та обставин поранення позивача, зазначених у медичних документах, однак вказані сумніви нічим не підтвердив.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення від 21.02.1996 року серія НОМЕР_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 11).

Згідно посвідчення від 17.12.2018 року, серія НОМЕР_2 , позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 10).

Вперше інвалідність ОСОБА_2 встановлена 20.09.2016 року, відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0602232. В подальшому, щороку підтверджено інвалідність позивача. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 300725 від 13.12.2018 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності з 07.12.2018 року (а.с.12-14).

Відповідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15.06.2016 року № 1565/Ж на підставі заяви ОСОБА_2 , рубці в лівій завушній ділянці, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, вскроневій ділянці справа, в лівій надбрівній ділянці є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1985 році (а.с. 17).

Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2805 від 24.06.2016 року підтверджено, що поранення (контузія) та захворювання ОСОБА_2 , так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15).

Згідно довідки Кальміусько-Нікольського об`єднаного районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 21.12.2017 року ОСОБА_2 , 1964 року народження, дійсно приймав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан у період з 21.06.1983 року по 11.10.1985 року (а.с. 16).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року по справі № 805/4032/18-а встановлено, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги (а.с.18-21).

Розглянувши заяву та документи ОСОБА_2 щодо призначення одноразової грошової допомоги за встановлену другу групу інвалідності Міністерством оборони України, відповідно до витягу з протоколу постійної комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 19 від 15.02.2019 року, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової допомоги, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки, немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше через 3 місяці після звільнення з такої служби, як це передбачене Порядком № 975. А також не було надано копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (а.с.22).

Вважаючи вказані дії відповідача протипрваними, позивач в особі представника звернувся до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту ч. 5 статті 17 Конституції України вбачається, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтєю 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Разом з тим, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України на виконання вимог вказаної статті Закону № 2011-ХІІ, постановою від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Водночас, пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

З аналізу викладених норм вбачається, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Разом з тим, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені у висновку спеціаліста галузі судово-медичної експертизи від 15.06.2016 року № 1565/Ж, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1985 році.

Апеляційний суд звертає увагу, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24.06.2016 року № 2805, постановлений на підставі висновку спеціаліста галузі судово-медичної експертизи від 15.06.2016 року № 1565/Ж, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.

Враховуючи викладине ОСОБА_2 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, викладене у формі протоколу від 24.06.2016 року № 2805, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Таким чином, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було надано копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 200/4637/19-а за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування п. 28 Протоколу № 19 від 15.02.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 200/4637/19-а залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 9 жовтня2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко