Справа № 522/8499/19
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Одеса

Справа № 522/8499/19

Номер провадження№ 2а/521/387/19

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Гуревського В.К.

за участю секретаря судового засідання - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Одеська митниця ДФС України

предмет позову: скасування постанови у справі про порушення митних правил

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в межах встановленого ст. 122 КАС України строку звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що постановою Одеської митниці ДФС від 27 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №1676/50000/18 його було визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в сумі 148322,25 грн.

ОСОБА_1 вказує, що згідно оскаржуваної постанови його правопорушення полягало в керуванні транспортним засобом з іноземною реєстрацією марки MERCEDES BENZ CLK-230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія, що був увезений на митну територію України смугою руху «зелений коридор» громадянином Туреччини, нерезидентом України - ОСОБА_2 з метою «приватне використання» на підставі ч. 1 ст. 380 МКУ, тобто ввезений на територію України нерезидентом в пільговому режимі та використовував автомобіль в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова митного органу є протиправною, суперечить положенням Митного кодексу України, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 цього кодексу. Оскаржувана постанова прийнята без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а він не є суб`єктом порушення митних правил.

ОСОБА_1 скористався правом на досудовий порядок вирішення публічно-правового спору шляхом звернення до Державної фіскальної служби України № 0802/2019-К-ГФС від 08 січня 2019 року.

Листом Державної фіскальної служби України № 704/У/99-99-20-02-02-14 від 01.02.2019 за підписом Фірсова Р. , в.о. директора Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії, повідомлено ОСОБА_1 про залишення без змін Постанови Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1676/50000/18 від 29 грудня 2018 року, а скарги без задоволення.

ОСОБА_1 вважає, що суб`єктом владних повноважень не застосовані положення Конвенції про Тимчасове ввезення (Закон України № 1661 від 24 березня 2004 року).

Конвенція про тимчасове ввезення №995 472 була прийнята 26 червня 1990 року у місті Стамбулі, та ратифікована Верховною Радою України у повному обсязі без застережень. Конвенція є міжнародно-правовим документом, що уніфіковує положення щодо тимчасового ввезення для принесення істотної вигоди міжнародним обмінам і забезпечення високого ступня спрощення та гармонізації митних режимів.

Питання використання транспортного засобу приватного використання регулюються положеннями додатку С Конвенції, в якому закріплено право передачі у володіння і користування транспортного засобу іноземної реєстрації (MERCEDES BENZ CLK-230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Болгарія) на території тимчасового ввезення (України) від особи, яка є відповідальною за митний режим тимчасове ввезення (громадянин Туреччини, нерезидент України - АЙДЕМІР ЕНЕС) до третьої особи, в тому чисті і резиденту України, а саме ОСОБА_1

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи.

Дослідивши обставини справи та докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27.06.2018 о 08 годині 45 хвилин в зону митного контролю відділу митного оформлення № 1 (міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче-Тудора») митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС напрямком з України до Молдови, смугою руху «зелений коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 (країна реєстрації - BG), під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Керування спірним автомобілем позивачем не оспорюється.

Одеською митницею Державної фіскальної служби України проведена перевірка законності керування вищезазначеним транспортним засобом позивачем.

В ході здійснення митного контролю та за інформацією, наявною в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України встановлено, що 09.02.2018 о 17 годині 28 хвилин, через пункт пропуску «Кучурган-Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС, громадянином Туреччини ОСОБА_2 ввезено на митну територію України транспортний засіб «MERCEDES-BENZ CLK 230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 (країна реєстрації - BG), смугою руху «зелений коридор» з метою «особисте користування» у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

За ст. 103 Митного Кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Так, пільговий митний режим «тимчасове використання» для автомобільного транспорту приватного використання, який ввозиться на митну територію України громадянином-нерезидентом, становить для останнього 1 рік протягом якого діє пільга у вигляді умовного повного звільнення від сплати митних платежів (ст. 380 Митного Кодексу України).

Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

До транспортного засобу MERCEDES-BENZ CLK 230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 під час переміщення на митну територію України 09.02.2018 року не застосовувались заходи по сплаті митних платежів, оскільки ввезення відбувалось нерезидентом, який, згідно зі ст. 380 МК України має право тимчасово ввозити транспортний засіб на строк до одного року з умовним звільненням від оподаткування митними платежами.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданим 23.02.2017 року органом 5101, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідно до вимог МК України резидент України має право ввозити транспортний засіб іноземної реєстрації на митну територію України лише у митному режимі «транзит».

Згідно ч. 5 ст. 380 Митного Кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб.

За змістом п. 30.1 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом г) пункту 30.9 цієї ж статті Податкового кодексу України встановлено, що податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність, зокрема, за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Враховуючи викладене, використання транспортного засобу особистого користування (який є товаром в розумінні п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України) іншою особою, крім тієї, яка здійснила ввезення такого транспортного засобу (тобто здійснила поміщення його в режим «тимчасового ввезення» і є відповідальною за його дотримання), становить порушення режиму тимчасового ввезення, яке, зокрема виявляється у використанні відповідного товару в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано пільги щодо оподаткування.

При цьому, суб`єктом відповідальності за таке протиправне використання товару (транспортного засобу особистого користування) є особа, яка здійснює таке використання.

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року по справі № 295/16296/16а.

Щодо застосування положень Конвенції.

Відповідно до ст. 7 додатку С до Конвенції: а) транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення; b) транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення».

Таким чином, транспортні засоби комерційного використання можуть використовувати і громадяни України, які працюють на користь власника такого транспортного засобу (іноземця чи іноземну компанію), але передача транспортного засобу має установлений порядок.

Щодо транспортних засобів приватного використання, то Конвенція надає право кожній державі-учасниці Конвенції, самій вирішувати, чи надавати своїм громадянам право використовувати такі автомобілі. В Україні тимчасово ввезені транспортні засоби особистого використання заборонено передавати іншим особам (ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України).

При вирішенні спору суд враховує, що висновок про виявлення факту порушення митних правил, який відповідно до ст. 360 Митного кодексу України є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта.

Так, суд погоджується із доводами відповідача, що позивач, керуючи спірним автомобілем знав країну реєстрації транспортного засобу та відповідно режим його ввезення, а тому мав умисел на вчинення порушення митних правил щодо недотримання правил митного режиму.

В діях ОСОБА_1 наявні ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, які виражаються в противоправних, винних діях, що посягають на встановлений Митним кодексом України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а саме протиправне використання транспортного засобу в цілях інших, ніж ті, у зв`язку з якими надані митні пільги, виражається у наявності непрямого умислу особи, коли суб`єкт усвідомлює суспільний небезпечний (шкідливий) характер свого діяння, передбачає реальну можливість настання його наслідків, але байдуже ставиться до них, свідомо допускає їх настання.

Процедура притягнення позивача до відповідальності ОСОБА_1 не оспорюється, відбувалась за його участі.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, встановлених ст. 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Вирішуючи спір суд враховує, що за ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з повним дослідженням об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, дійшовши правильного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вид адміністративного стягнення відповідає вимогам закону.

Керуючись Розділом ІІ КАС України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. ст. 295, 296 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси.

Суддя Гуревський В.К.