Справа № 805/1790/17-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року

Київ

справа №805/1790/17-а

касаційне провадження №К/9901/4885/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2017 (суддя Толстолуцька М.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 (головуючий суддя - Шишов О.О., судді: Сіваченко І.В., Чебанов О.О.) у справі № 805/1790/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» до Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» звернулося до суду з адміністративним позовом до Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 № .

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 08.08.2017 адміністративний позов задовольнив повністю.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.10.2017 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2017 залишив без змін.

Мар`їнська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2017, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 286.2 статті 286, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що сам факт включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання своїх обов`язків з орендної плати за землю.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» перебуває на податковому обліку в Мар`їнській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області як платник орендної плати за землю та здійснює господарську діяльність на території м. Курахове Донецької області.

Мар`їнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2016 рік, результати якої оформлено актом від 13.12.2016 № 1523/12-0/31366910.

Зафіксовані вказаним актом перевірки порушення позивачем пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України слугували підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 № про застосування штрафних санкцій в сумі 43950,93 грн. на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку сплати грошового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за травень- серпень 2016 року в сумі 219754,65 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 № залишене без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач був звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності за травень 2016 року, а грошові зобов`язання з орендної плати за землю за червень, липень та серпень 2016 року позивачем виконано в межах встановленого законодавством строку.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 286.2 пункту 286 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та Мар`їнською районною державною адміністрацією Донецької області було укладено договір оренди земельної ділянки від 28.01.2003, згідно з умовами якого у користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» передано земельну ділянку, що знаходиться на території Дачненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області за межами населеного пункту.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з орендної плати за землю з юридичних осіб на 2016 рік від 11.02.2016 № та уточнюючу податкову декларацію від 27.12.2016 № , відповідно до якої у рядку 6-12 задекларовано до зменшення податкове зобов`язання за періоди березень-травень 2016 року та частину червня 2016 року на загальну суму 236846,71 грн.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, який набрав чинності з 15.10.2014, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Положеннями статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII (у редакції, чинній до 08.06.2016) передбачено звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а саме - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Місто Курахове та Дачненська сільська рада входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р (втратило чинність) та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р (чинне).

З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що саме здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції є підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Положення статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, які є спеціальними у спірних правовідносинах, звільняють суб`єктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період проведення антитерористичної операції в силу прямої дії Закону.

Враховуючи викладене, на позивача поширювались положення статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII (у редакції, чинній до 08.06.2016), на підставі яких підприємство звільнялось від сплати орендної плати за землю з юридичних осіб за травень 2016 року з граничним терміном сплати 30.06.2016, що було відображено в уточненій податковій декларації від 27.12.2016 № .

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 № 1365-VIII, який набрав чинності з 08.06.2016, були внесені зміни до статті 6 Закону № 1669 шляхом викладення її в новій редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.».

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII (у редакції, чинній з 08.06.2016) перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого м. Курахове та Дачненська сільська рада не включено.

З огляду на викладене, з 08.06.2016 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» поширювався обов`язок щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками, що розташовані на території Дачненської сільської ради Донецької області.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач здійснив сплату податкових зобов`язань з плати за землю за червень-серпень 2016 року у межах встановленого законодавством строку, яким згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є строк протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Так, граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю за червень 2016 року сплинув 30.07.2016, за липень 2016 року - 30.08.2016, за серпень - 30.09.2019. Позивачем такі грошові зобов`язання сплачено 28.07.2016, 29.08.2016 та 29.09.2016 відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за затримку сплати грошових зобов`язань з орендної плати за землю з юридичних осіб за травень - серпень 2016 року є правильними.

З огляду на зазначене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі № 805/1790/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк