Справа № 160/457/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10024/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 160/457/19 (рішення ухвалено в смт. Локачі, головуючий суддя Кідиба Т.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

08.07.2019 ОСОБА_2 звернувся до Локачинського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову від 03 травня 2018 року за № 21 у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також у відповідача відсутні докази, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 21 від 03.05.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) грн, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 210 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права. Вказує, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП підтверджується письмовими документами, а саме: актом про відмову в отриманні повістки військового комісаріату, окрім того, показами свідків. Вважає, що судом не досліджено належним чином всі обставини у справі, у тому числі, помилково надано оцінку в аспекті порушення позивачем строків на оскарження.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.04.2018 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор ОСОБА_1 , склав щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення № 21 за відмову 12.04.2018 отримати повістку, виписану Локачинським районним військовим комісаріатом про явку до військоммату для уточнення військово-облікових даних.

03 травня 2018 року постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення № 21 притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладено штраф в сумі 119 грн.

Скасовуючи оскаржувану постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та закриваючи справу відносно ОСОБА_2 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з наявної суперечності щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що був складений відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 210 КУпАП та змістом постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності вже за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, суд першої інстанції вказав на те, що зміст протоколу та оскаржуваної постанови не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 210 КУпАП та ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки фактично ОСОБА_2 притягнуто до адмінвідповідальності за відмову станом на 12.04.2018 від отримання повістки військоммату, а не за неявку на виклик до військового комісаріату 13.04.2018 року. Додатково зазначив про факт складення протоколу військовим комісаром 16.04.2018 року, в той час як акт про відмову отримувати повістку був надісланий і отриманий Локарочинським районним військовим комісаріатом лише 17.04.2018 року, тобто, на наступний день, хоча в протоколі міститься посилання на вказаний доказ, що ставить під сумнів законність складеного протоколу № 21 від 16.04.2018 року.

Також, судом вказано на те, що відповідачем суду не представлено належних та допустимих доказів в підтвердження того, що протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП , складався у його присутності та не надано доказів, які підтверджують, що позивач був повідомлений у встановленому порядку про дату, час та місце складення протоколу, а також доказів отримання позивачем протоколу про адміністративне правопорушення № 21 від 16.04.2018 року та повідомлення про дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП, а докази про направлення протоколу та постанови позивачу не свідчать про їх отримання останнім.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявку їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу , про що робиться відмітка у протоколі.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відноситься до компетенції відповідних військових комісаріатів в особі їх військових комісарів.

Виходячи з вимог ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII, перелік підстав для виклику до районного (міського) військового комісаріату є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII не передбачено обов`язку особи з`являтись на вимогу військового комісара для уточнення військово - облікових даних.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що передбачена ч. 1 ст. 210 КУпАП відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками може наступати у випадку неявки військовозобов`язаної особи чи призовника на виклик до військового комісаріату без поважних причин, виключно тоді, коли обов`язок такої явки передбачений чинним законодавством.

Вказана позиція висловлена в постанові Верховного суду у справі №601/788/16 від 15.03.2019.

Як встановлено в ході розгляду справи, а також підтверджується її матеріалами, а саме: змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення № 21 від 03.05.2018, військовозобов`язаний ОСОБА_3 викликався до військового комісаріату саме з метою уточнення військово-облікових даних, що є неприпустимим.

Водночас, колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції щодо інших допущених відповідачем порушень вимог чинного законодавства, вважає їх доведеними та такими, що своєму взаємозв`язку дозволяють дійти висновку про правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відповідно, відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення ОСОБА_2 , визначеного статтею 289 КУпАП 10-денного строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкритті провадження, у своїй ухвалі від 12.07.2019 надав оцінку обгрунтованості наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою, поновивши їх.

Так, як встановлено матеріалами справи, позивач дізнався про притягнення його до адмінвідповідальності 03.05.2018 під час явки до державного виконавця 27.06.2019 за його викликом в ході примусового виконання постанови, після чого у встановлений законом строк звернувся до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, внаслідок чого доводи апелянта відхиляє.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Локачинського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 160/457/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар