Справа № 805/2437/16-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2019 року

Київ

справа №805/2437/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45639/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2017 (суддя - Притула С.С.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 (головуючий суддя - Шишов О.О., судді: Сіваченко І.В., Чебанов О.О.) у справі №805/2437/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання нечинною вимоги, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (далі - ТОВ «Сади Донбасу») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати нечинною вимогу Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Костянтинівська ОДПІ) від 14.04.2016 № Ю-218-23.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017, позов задоволено. Скасовано вимогу Костянтинівської ОДПІ від 14.04.2016 № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 403661,60 грн.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Костянтинівська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2017, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування своїх вимог Костянтинівська ОДПІ посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, вважає рішення прийнято без надання вірної правової оцінки обставинам справи, а саме: судами невірно застосовано норми статей 4, 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, відповідач зазначає, що законодавство не передбачає автоматичне списання недоїмки, яка виникла на підставі звітності платника єдиного внеску лише за фактом перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», доповнено пунктом 9-3, згідно якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції та сертифікат Торгово-Промислової палати України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ТОВ «Сади Донбасу» зареєстровано у якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 30736395, місцезнаходження: 85172, Донецька область, Костянтинівський район, село Полтавка, вулиця Юбілейна, будинок 38.

Відповідно до копії довідки про взяття на облік платника податків від 06.10.2015 №093 позивач знаходиться на обліку в Костянтинівській ОДПІ.

14.04.2016 відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-218-23 на суму недоїмки з єдиного внеску у розмірі 403661,60 грн. станом на 31.01.2016.

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області №2783/10/05-99-10-01-12-1 від 26.05.2016 залишена без розгляду скарга позивача №56 від 25.04.2016 на спірну вимогу.

Рішенням Державної фіскальної служби України №14854/6/99-99-11-02-02-25 від 11.07.2016 залишена без розгляду скарга позивача №80 від 15.06.2016 на спірну вимогу.

У письмових запереченнях від 19.12.2016р. №7304/10/05-14-10-13-5 відповідачем наведено розрахунок недоїмки до спірної вимоги, відповідно до якого до спірної вимоги включена недоїмка з єдиного внеску за звітні періоди березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року. Також позивачем надані копії звітів з єдиного внеску за вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ю-218-23 на суму недоїмки з єдиного внеску у розмірі 403661,60 грн. ТОВ «Сади Донбасу» оскаржило її в судовому порядку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Частиною восьмою цієї статті встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Донецьк, м. Костянтинівка та с. Полтавка Костянтинівського району Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р було зупинено дію Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р. Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі № 826/18327/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 02.04.2015, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі було зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Отже, розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р було чинне у період з 30.10.2014 по 04.11.2014 та у період з 02.04.2015 по 27.04.2015. Відповідно, знаходження населених пунктів, зазначених у вказаному у Розпорядженні № 1053-р Переліку (в тому числі, м. Артемівськ, м. Красноармійськ) у вказані періоди часу на території, де проводилась антитерористична операція - встановлено.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р» та затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Артемівськ, м. Красноармійськ.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3, згідно якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення платника від виконання своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

При цьому, ненадання позивачем заяви про звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання обов`язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску не є безумовною нормою, оскільки надання такої заяви відповідачу згідно з наведеними вище положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено в разі невиконання обов`язку, визначеного частиною другою статті шостої цього Закону, щодо своєчасної та в повному обсязі сплати єдиного внеску, а не в разі звільнення платника єдиного внеску від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зазначеного обов`язку.

Судами з`ясовано, що 03.03.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою №30 від 02.03.2016 про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану в порядку пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Також 03.03.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою №29 від 02.03.2016, в якій просив списати недоїмку з єдиного внеску за період з 14.03.2014 по 31.12.2015.

Позивачем до суду надано сертифікат Торгово-промислової палати України №2853 (від 04.02.2015 №498/05-4) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано позивачу та яким засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема, акти тероризму на території Донецької області, щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору у граничний строк: 17.05.2014, період дії форс-мажорних обставин з 17.05.2014, дата закінчення не зазначена.

Також до суду надано сертифікат Донецької торгово-промислової палати №4549 (від 22.06.2015 №887/12.12-03) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано позивачу та яким засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема, акти тероризму на території Донецької області, щодо сплати податку на додану вартість за червень та липень 2014 року, період дії форс-мажорних обставин з 01.07.2014. по 25.09.2014р.

Наведені обставини свідчать, що позивач виконав усі вимоги законодавства, що є підставою для звільнення останнього від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань щодо своєчасної сплати єдиного внеску відповідно до вимоги контролюючого органу.

Водночас Верховний Суд зазначає, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Також, слід зазначити, що наявність або відсутність сертифікату Торгово-промислової палати також не впливає на вирішення спірних відносин, оскільки аналіз наведених вище законів та нормативно-правових актів, якими регулюються спірні відносини, дає підстави для висновку, що відповідальність у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій за невиконання обов`язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску в повному обсязі не застосовується до платників єдиного внеску за умови, якщо вони перебувають на обліку в податкових органах на території, де здійснювалася антитерористична операція.

Крім того, судами з`ясовано, що судовими рішеннями у справах №805/2139/16-а, №805/358/16-а, №805/2341/16-а, які набрали законної сили, підтверджено протиправність формування позивачу вимог зі сплати недоїмки з єдиного внеску за звітні періоди до 01.01.2016, у тому числі березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року.

Недоїмка за вказані звітні періоди включена до спірної в цій справі вимоги.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій про скасування вимоги від 14.04.2016 №Ю-218-223 про сплату суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 403661,60 грн. є правильними та підлягають залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів попередніх інстанцій.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду