Справа № 520/7068/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. справа № 520/7068/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: представника позивача - Казарінова А.А., представника відповідача - Дронь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватної фірми "ОРІЯ" (пров. Пискунівський, буд. 4,м. Харків,61052) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватна фірма "ОРІЯ" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 2 від 20.03.2019 р, № 2 від 20.03.2019 р., № 2 від 20.03.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що контролюючий орган прийшов до безпідставного висновку про те, що договірні відносини Приватної фірми "ОРІЯ" з контрагентами - ТОВ «Астра Груп Трейд, ТОВ «Палантир Груп», ТОВ «Орлан Актив», ТОВ «Крайт Сервіс», ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія», ТОВ «Гранд Асторія, ТОВ «Мега Стальпром», ТОВ «Центр матеріального забезпечення», ТОВ «Мілтон Пейс» не опосередковуються реальним виконанням операції, яка становить їх предмет. Так, представник позивача пояснив, що підприємство має всі документи, які відносяться до документів сурової звітності та які свідчать про товарний характер операцій, з огляду на вищезазначене контролюючий орган прийшов до хибного висновку про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами за відповідний період. Також, представник позивача зазначив, що контролюючим органом не надано вироку суду щодо саме фіктивності контрагентів позивача, що, в свою чергу не може бути достатньою правовою підставою для висновків про нереальність вчинення господарських операцій позивача. На підставі вищезазначеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 2 від 20.03.2019 р., № 2 від 20.03.2019 р., з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача вказав, що ПФ «Орія» помилково вказана у позовній заяві вимога про скасування податкового повідомлення - рішення № 2 від 20.03.2019 р., оскільки грошового зобов`язання по вказаному рішенню є узгодженим.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що згідно з даними ЄРПН встановлено відсутність придбання ПФ «Орія» товарів (послуг), по яких підприємством задекларовано реалізацію, тобто, на думку відповідача, встановлено факти підміни номенклатури придбаного та реалізованого товару (послуг). Так, представник відповідача вказав,що відповідно до інформації з ЄРПН відсутнє придбання послуг за номенклатурою, зазначеною контрагентами позивача ТОВ «Астра Груп Трейд, ТОВ «Палантир Груп», ТОВ «Орлан Актив», ТОВ «Крайт Сервіс», ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія», ТОВ «Гранд Асторія, ТОВ «Мега Стальпром», ТОВ «Центр матеріального забезпечення», ТОВ «Мілтон Пейс» в податкових накладних, виписаних на адресу ПФ «Орія», а відтак перевіркою встановлено реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, та реалізацію товарів невідомого походження.

У судовому засіданні 30.09.2019 року представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПФ «ОРІЯ» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 27.02.2019 року № 584/20-40-14-02-07/24472933.

Так, в результаті проведеної перевірки ГУ ДФС у Харківській області встановлено допущення порушення ПФ «ОРІЯ», зокрема, :

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.69 ст. 198 Податкового кодексу, чим занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВА 755114 грн.;

- п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 110494 грн;

На підставі акту перевірки від 27.02.2019 року № 584/20-40-14-02-07/24472933 ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення - рішення № 2 від 20.03.2019 р, № 2 від 20.03.2019 р., № 2 від 20.03.2019 р.

Позивач, не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, звернувся до ДФС України зі скаргою.

Рішенням ДФС України від 06.06.2019 року № 26012/6/99-99-11-07-01-25 скаргу ПФ «Орія» залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення № 2 від 20.03.2019 р, № 2 від 20.03.2019 р., № 2 від 20.03.2019 р. - без змін.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи з пояснень представника позивача та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія» (постачальник) на адресу ПФ «Орія» (замовник) було поставлено ТМЦ, що підтверджується рахунками - фактурами №СФ-0004457 від 29.09.2016р, видатковою накладною №РН-241004 від 24.10.2016р, ТТН №998259910 від 24.10.2016р., платіжним дорученням №842 від 20.10.2016р. на суму 14400.00 грн., банківськими випискою по рахунку АТ «Укрсиббанк», ОСВ по рахунку 631, ОСВ по рахунку 281 за 10.2016р. (т.2 а.с. 6-13а).

Подальша реалізація придбаних ТМЦ була реалізована ПФ «Орія» в межах господарської діяльності на адресу ДП «Красилівський агрегатний завод», що підтверджується р/ф № СФ-0001232 від 29.09.2016 року, видатковою накладною № РН-0000930 від 25.10.2016 року, ТТН№2329 від 25.10.2016 року, платіжним дорученням № 2374.

Щодо господарський операцій ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Орлан Актив» (постачальник), то останні сформувались на підставі договору поставки № 23 від 20.06.2016 року (т.2 а.с. 14-15), предметом якого є постачання продукції, найменування (асортимент), ціна і кількість узгоджуєтеся сторонами.

Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковою накладною №44 від 21.06.2016р, ТТН №44 від 21.06.2016р, ОСВ по рахунку 631, ОСВ по рахунку 281, платіжними дорученнями, банківськими виписками (т.2 а.с. 16-22).

Придбаний товар був реалізований ПФ «Орія» контрагентам позивача ТОВ «Євроінокс», ТОВ «Металург Україна», ТОВ «Роллформ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Металлокс», КП «НВК «Іскра», ТОВ «Ресурсметалстіл», ТОВ «Айгрант», на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи рахунки - фактури, видаткові накладні, ТТН, довіреності, платіжні доручення, банківські виписки (т.2 а.с. 23-50).

Також між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Мега Стальпром» укладено договір поставки № 21 від 22.05.2017 року на предмет поставки продукції згідно переліку (т.2 а.с. 51).

Транспортування товару проводилось ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договорами - заявками на перевезення № 29/06 від 29.06.2017, № 30/06 від 30.06.2017, р/ф № 29/06 від 29.06.2017 року, № 30/06 від 30.06.2017, актами здачі - прийняття робіт № 29/06 від 29.06.2017, № 30/06 від 30.06.2017, платіжним дорученням(т.2 а.с. 66-72).

Факт реального виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими накладними № 172 від 29.06.2017 року, № 173 від 30.06.2017 року, ТТН № 172 від 29.06.2019 року, № 173 від 30.06.2019 року, платіжними дорученнями, оборотно - сальдовими відомостями (т.2 а.с. 52-63, 73-74).

Представник позивача пояснив, що право вимоги боргу в сумі 1332901, 94 грн. з ПФ «Орія» згідно договору поставки № 21 від 22.05.2017 року відступлено первісним кредитором ТОВ «Мега Стальпром» новому кредитору - ТОВ «Перша інніціативна група» згідно договору про заміну кредитора № 070817 від 07.08.2017 року (т.2 а.с. 64-65).

Подальша реалізація придбаних ПФ «Орія» ТМЦ була вчинена на виконання договірних зобов`язань позивача перед контрагентами - ТОВ «Хімвіскром», ГПУ «Полтавагазвидобування», ТОВ «БПК газінвестпроект», що підтверджується договорами, видатковими накладними, платіжними дорученнями, ТТН, рахунками - фактурами, заявками на виробництво продукції, актами прийому - передачі технічних умов, актами надання послуг, рахунками на оплату (т.2 а.с. 75-161).

Стосовно господарських взаємовідносин ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Центр матеріального забезпечення» (постачальник), то останні сформувались на підставі договору поставки № 19 від 29.04.2016 року (т.2 а.с. 162-163), виконання якого підтверджується видатковими накладними № 12 від 11.05.2016 року, № 2 від 05.05.2016 року, платіжними дорученнями , ТТН, оборотно - сальдовими відомостями (т.2 а.с. 164-171).

Транспортування товару проводилось ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується договором - заявкою на перевезення № 11/05-2 від 11.05.2016 року, р/ф № 11/05-2 від 11.05.2016 року, актом здачі - прийняття робіт № 11/05-2 від 11.05.2016 року, платіжним дорученням(т.2 а.с. 172-175).

Подальша реалізація придбаного позивачем товару проводилась на адресу контрагентів: ТОВ: Астер-В», ТОВ «Спектр-металл», ТОВ «Ресурсметалстіл», ТОВ 2Паланка», КП «НВК`Іскра», ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель», ДП «ХЗСМ», реальність чого підтверджується залученими позивачем до матеріалів справи видатковими накладними, рахунками - фактурами, ТТН, платіжними дорученнями, довіреностями, банківськими виписками (т.2 а.с. 176-193-а).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Мілтон Пейс» (постачальник) укладено аналогічні за своєю правовою конструкцією договори поставки № 41 від 14.11.2016 року та № 45 від 22.11.2016 року (т.2 а.с. 194-195) стосовно поставки продукції на умовах та за погодженням сторін.

Фактичне виконання умов вказаних правочинів підтверджується видатковою накладною № 1/2 від 25.11.2016 року, ТТН № 1042 від 25.11.2016 року, № 24 від 16.11.2016 року, видатковою накладною № 24 від 16.11.2016 року, платіжними дорученнями (т.2 а.с. 196-202).

Транспортування товару проводилось:1) ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договором - заявкою на перевезення № 16/11 від 16.11.2016 року, р/ф № 16/11 від 16.11.2016 року, актом здачі - прийняття робіт № 16/11 від 16.11.2016 року, платіжним дорученням(т.2 а.с. 203-206); 2) ТОВ «Альміна», що підтверджується заявкою № А-25/11 від 25.11.2016, рахунком - фактурою № 47 від 25.11.2016, актом № 47 від 25.11.2016 року, платіжним дорученням № 950 від 29.11.2016 року (т. 2 а.с. 207-210).

Подальша реалізація придбаних ТМЦ проводилась ПФ «Орія» на адресу ДП «Новатор», ТОВ ТД» Металпром», УТОС УВП Білоцерківське, ТОВ 2НТП «Бурова Техніка», ТОВ 2Астер-В», ТОВ «НВП СЕМ-ЕМЗ», ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченко», КП «ШКЗ» Імпульс», ТОВ «Ресурсметалстіл», що підтверджується залученими позивачем до матеріалів справи видаткові накладні, рахунки - фактури, ТТН, платіжні доручення, довіреності, банківські виписки (т.2 а.с. 213-250).

Господарські відносини між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Палантир груп» (постачальник) сформовано на підставі договору поставки № 22 від 13.05.2016 року щодо поставки ТМЦ на умовах та за погодженням сторін (т.3 а.с. 1).

Фактичне виконання договірних зобов`язань за вказаним договором підтверджується видатковими накладними № 118 від 18.05.2016 року, № 165 від 24.05.2016 року, ТТН № 118 від 18.05.2016, № 165 від 24.05.2016 року, платіжними дорученнями, обротно - сальдовими відомостями (т.3 а.с. 2-7, 12-14).

Транспортування товару проводилось ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується договором - заявкою на перевезення № 18/05-2 від 18.05.2016 року, р/ф 18/05-2 від 18.05.2016 року, актом здачі - прийняття робіт 18/05-2 від 18.05.2016 року, платіжним дорученням (т.2 а.с. 8-11).

На підтвердження подальшої реалізації придбаної продукції на адресу контрагентів ТОВ «Ресурспромінвест», ТОВ «ВТО «Індекс», ТОВ 2Металірг Україна», ТОВ «Стальінвест Україна», ТОВ «Дімакс-Україна», ТОВ 2ТК`Контакт-Груп», ТОВ «Спектр Металл», ТОВ «Мотор-Січ», ТОВ ТК «Спецсплав», ТОВ «Фактор-Друк», ОКБ ДП «ХПЗ ім. Т. Г. Шевченко», ТОВ «Айгрант», ТОВ «НВП «Електропівденмонтаж», ТОВ «Компанія «А.Т.К.-Інвест», ПАТ Тернопільський радіозавод «Оріон», ТОВ «Форма Плюс», ТОВ «Сторхауз Україна» позивачем залучено до матеріалів справи видаткові накладні, рахунки - фактури, ТТН, платіжні доручення, довіреності, банківські виписки(т.3 а.с. 15-98).

Також, між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Гранд Асторія» (постачальник) укладено договір поставки № 17 від 10.04.2017 року (т.3 а.с. 98-99) щодо поставки товару на умовах та за погодженням сторін.

На підтвердження виконання умов вказаного правочину позивачем залучено до матеріалів справи видаткові накладні № 27 від 20.04.2017 року, № 41 від 20.04.2017 року, № 9 від 04.05.2017 року, № 32 від 18.05.2017 року, № 125 від 18.05.2017 року, № 13 від 12.05.2017 року, ТТН № 27 від 20.04.2017 року, № 9 від 04.05.2017 року, № 125 від 18.05.2017 року, № 13 від 12.05.2017 року, платіжні доручення, оборотно - сальдові відомості (т.3 а.с. 100-115, 131-135).

Транспортування товару проводилось ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договором - заявкою на перевезення № 18/05 від 18.05.2017 року, р/ф 18/05 від 18.05.2017 року, актом здачі - прийняття робіт 18/05 від 18.05.2017 року, платіжним дорученням, договорами - заявками на перевезення № 12/05 від 12.05.2017 року, № 04/05 від 04.05.2017 року, № 20/04 від 20.04.2017 року, р/ф № 12/05 від 12.05.2017 року, № 04/05 від 04.05.2017 року, № 20/04 від 20.04.2017 року, актами здачі - прийняття робіт № 12/05 від 12.05.2017 року, № 04/05 від 04.05.2017 року, № 20/04 від 20.04.2017 року, платіжними дорученнями (т.3 а.с. 116-130).

На підтвердження подальшої реалізації придбаної продукції на адресу контрагентів ТОВ «Євроінокс», ТОВ «Стальспецстрой», ТОВ «Айзен Груп», ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко», ТОВ «Форекс ЛТД», ТОВ «ДВВП «Променергоремнт», ТОВ «ТВП`Вектор-Сталь», ПП Фірма «Укр-Медмаркет», ТОВ «Магазин «Медтехніка ЛТД», ДП «ХЗСМ», ТОВ «Астер-В», ТОВ «НВП`Хартрон-Плант ЛТД», ТОВ «Медтехніка ОРТО», ДП «ІПЗ», ТОВ «НВФ`Канта», ТОВ «ТК`Контакт-Груп», ТОВ «Імпера Груп», ТОВ «Інтерос-Груп», ДП «Новатор», ТОВ «Преміорі», ТОВ «Метконбуд», ТОВ «Сумський машинобудівний завод», ПВКП «Механік», ТОВ «Металург Україна» позивачем залучено до матеріалів справи видаткові накладні, рахунки - фактури, ТТН, платіжні доручення, довіреності, банківські виписки(т.3 а.с. 136-250, т. 4 а.с. 1-60).

Стосовно господарських взаємовідносин між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Крайт Сервіс» (постачальник) щодо поставки продукції на умовах та за погодженням сторін (т.4 а.с. 61-62), то виконання вказаного правочину підтверджується видатковими накладними № 82 від 17.10.2016 року, № 80 від 11.10.2016 року, № 47 від 05.10.2016 року, № 23 від 03.10.2016 року, № 63 від 26.09.2016 року, № 76 від 29.09.2016 року, № 41 від 21.07.2016 року, № 62 від 23.09.2016 року, № 61 від 23.09.2016 року, № 60 від 21.09.2016 року, ТТН № 82 від 17.10.2016 року, № 80 від 11.10.2016 року, № 23 від 03.10.2016 року, № 76 від 29.09.2016 року,№ 63 від 26.09.2016 року, № 61 від 23.09.2016 року, № 41 від 21.07.2016 року, платіжні доручення, оборотно - сальдові відомості (т.4 а.с. 63-78, 80-89, 106-111).

Перевезення товару проводилось ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договорами - заявками на перевезення № 17/10 від 17.10.2016 року, 29/09 від 29.09.2016 року, № 23/09 від 23.09.2019 року, р/ф 17/10 від 17.10.2016 року, 29/09 від 29.09.2016 року, № 23/09 від 23.09.2019 року, актами здачі - прийняття робіт 17/10 від 17.10.2016 року, 29/09 від 29.09.2016 року, № 23/09 від 23.09.2019 року, платіжними дорученнями (т.4 а.с. 90-101).

Також, ТОВ «Альміна» надавались ПФ «Орія» транспортно - експедиційні послуги, що підтверджується заявкою № А-21/09 від 21.09.2016 року, рахунком - фактурою № 25 від 21.09.2016 року, актом здачі - приймання робіт № 25 від 21.09.2016 року, платіжним дорученням № 755 від 23.09.2016 року (т.4 а.с. 102-105).

Факт подальшої реалізації придбаних позивачем ТМЦ на адресу контрагентів ТОВ «Астер-В», ТОВ «ДВВП «Променергоремонт», ДП «ІПЗ», ТОВ «Медтехніка Орто», ПВП «Сейм», ТОВ «Форекс ЛТД», ТОВ «Трнассервіс», ПАТ «ПКТБ`Електротехмонтаж», ТОВ «Рембудсервіс ПКФ», ДНВП «Обєднання комінар», ПАТ «Мотор Січ», ТОВ « НТВК`Енергосталь», ТОВ «НТП`Бурова Техніка», ПАТ «Електромашина», ТОВ «Спецмаш-Україна», ПП «Ікар-97», ТОВУ «ВКФ Електробтритва-Харків», КП «Міська молочна фабрика - кухня ДХ», ТОВ «Техма-М», ТОВ МП «Технопак», ТОВ «Ресурсметалстіл», ТОВ «Спортзауз України», ТОВ «Метконбуд», ДП «ЗМКБ» Прогрес» І.М. Івченка», ПП «Голеол», ТОУВ «Спектр Металл», ТОВ «Айгрант», ТОВ «ТК «Контакт-Груп», ТОВ «Металург Україна», ННВП «Енерготех», ТОВ «Київцветмет», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «ТД Союз Метал», ТОВм «Стілс Україна», КП «НВК «Іскра», ТОВ «НВП`Стальпром», ТОВ «ПТЗ», ТОВ «Алзо», ТОВ «Аптека № 31», ТОВ «Айзен Груп» підтверджується відповідними видатковими накладними, рахунками - фактурами, ТТН, платіжними дорученнями, довіреностями, банківськими виписками (т.4 а.с. 79, 112-250, т.5 а.с. 1-74).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПФ «Орія» (покупець) та ТОВ «Астра груп трейд» (постачальник) укладено договір поставки № 10 від 01.03.2016 року стосовно переліку продукції, асортимент, ціна і кількість якої узгоджуються між сторонами (т.5 а.с. 75-76).

На підтвердження реальності вчинення вказаних господарських операцій позивачем залучено до матеріалів справи видаткові накладні № 18 від 14.03.2016 року, № 24 від 16.03.2016 року, № 18 від 18.04.2016 року, № 19 від 18.04.2016 року, № 27 від 20.04.2016 року, ТТН № 27 від 20.04.2016 року, № 19 від 18.04.2016 року, № 24 від 16.03.2016 року, платіжні доручення, оборотно - сальдові відомості (т.5 а.с. 77-87, 98-101).

Переміщення вказаного товару було проведено за допомогою ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується договором - заявкою № 15/04-2016 від 15.04.2016 року, р/ф № 15/04-2016 від 15.04.2016 року, актом здачі - прийняття робіт № 4-15 від 18.04.2016 року, платіжним дорученням (т.5 а.с. 94-97)

Також позивачем надано до суду договір про заміну кредитора № 100516 від 10.05.2016 року про заміну первісного кредитора ТОВ «Астра Груп Трейд» на нового -ТОВ «Сінергія Профі» предметом якого є прийняття новим кредитором права вимоги боргу з ПФ «Орія» за договором поставки № 10 від 01.03.2016 року (т.5 а.с. 91-93).

Подальша реалізація придбаних позивачем ТМЦ була проведена ПФ «Орія» контрагентам: ТОВ «Металург Україна», ТОВ «Кондор Інговейшн», ТОВ «Стальінвест Україна», ОКБ ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко», ДП «ІПЗ», ВП «ЛДО» «РФ» ПЗ ПАТ «Українська залізниця», ТОВ «Сторхауз України», ТОВ «Магма», ПП «Ікар-97», ТОВ «Альфа-Сталь», ТОВ «АВ Трейдинг», ТОВ «ТВП`Вектор-Сталь», ТОВ «НВП Стальпром», ПАТ «ХЕЗ» «Трансзвязок», ТОВ «ТТ», ТОВ «ДВВП «Променергоремонт», ПАТ «Завод Запоріжавтоматика», ТОВ «Айгрант», ТОВ «Ферротекс», ТОВ «Електровік-Сталь», ТОВ «ТД Агротем», ТОВ «ТК`Контакт-Груп», ТОВ «Ме5дтехнцка Орто», ТОВ «Закарпатська фірма «Медтехінка», ПП фірма «Укр-Медмаркет», ТОВ «Ваго-рев», що підтверджується відповідними видатковими накладними, рахунками - фактурами, ТТН, платіжними дорученнями, довіреностями, банківськими виписками (т.5 а.с. 102-223).

Стосовно поставки ТОВ «Комплект стандарт сервіс» на адресу ПФ «Орія» продукції на умовах та за погодженням сторін, то вказані операції проведені в межах та на виконання договору поставки № 11 від 09.03.2017 року (т.5 а.с. 224).

Факт виконання умов вказаного правочину підтверджується видатковими накладними № 64 від 20.03.2017 року, № 313 від 30.05.2017 року, № 261 від 29.03.2017 року, № 314 від 31.05.2017 року, ТТН № 64 від 20.03.2017 року, № 312 від 26.05.2017 року, № 313 від 30.05.2017 року, № 261 від 29.03.2017 року, № 314 від 31.05.2017 року, прибутковою накладною № 312 від 26.05.2017 року, платіжним дорученням, банківськими виписками, оборотно - сальдовими відомостями (т.5 а.с. 225-250, т.6 а.с. 1-4, 27-31).

Переміщення вказаного товару було проведено за допомогою ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договорами - заявками № 31/05 від 31.05.2017 року, № 30/05 від 30.05.2017 року, 29/03 від 29.05.2017 року, 20/03 від 20.03.2017 року, р/ф № 31/05 від 31.05.2017 року, 30/05 від 30.05.2017 року, 29/03 від 29.05.2017 року, 20/03 від 20.03.2017 року, актами здачі - прийняття робіт № № 31/05 від 31.05.2017 року, 30/05 від 30.05.2017 року, 29/03 від 29.05.2017 року, 20/03 від 20.03.2017 року, платіжними дорученнями, банківськими виписками (т.6 а.с. 7-26)

Також позивачем надано до суду договір про заміну кредитора № 27017 від 27.07.2017 року, - про заміну первісного кредитора ТОВ «Комплект стандарт сервіс» на нового -ТОВ «перша Інніціативна група» предметом якого є прийняття новим кредитором права вимоги боргу з ПФ «Орія» за договором поставки № 22 від 22.05.2017 року (т.6 а.с. 5-6).

Подальша реалізація придбаного позивачем товару була проведена на адресу ТОВ «ЗПМ «Аквазол», ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», ПП «Ікар-97», ТОФ фірма «ІВК Техніка», ТОВ «ТТ», ПП «Сигма-М», ПП 2Сталь Плюс», ТОВ «Альфа-Сталь», ТОВ «ТД Лелзі», ТОВ «ВГ «Бренд», ТОВ «Вендер Україна», ТОВ «Спектр Металл», ТОВ «НВП Гелос», ТОВ «Метконбуд», ТОВ «Імпера Груп», ТОВ «Армапром», ТОВ «АВ Трейдинг», ДП «Новатор», ТОВ «Теллус Метал», ТОВ «ТД МСА», ДП «Завод 410ЦА», ФОП Черниш Ю.С., ТОВ «НВФ`Канта», ТОВ «ТК Спецсплав», ТОВ «Металург Україна», ТОВ «Айзен Груп», ПП «Гетьман Трейд», ТОВ «Євроінокс», ТОВ «Астер-В», що підтверджується відповідними видатковими накладними, рахунками - фактурами, ТТН, платіжними дорученнями, довіреностями, банківськими виписками (т.6 а.с. 38-257, ).

Також, позивачем в обґрунтування своєї правової позиції надано до суду Сертифікат №317993 від 02.03.2016р. Сертифікат №223244 від 21.06.2016р. Сертифікат №493 від 21.06.2016р. Сертифікат №1400517 від 22.10.2014р. Сертифікат №1839 від 2001р. Сертифікат №455 від 7.08.2015р. Сертифікат №19570011. Сертифікат №98988 від 25.10.2015р. Сертифікат №68247 від 09.11.2015р. Сертифікат №91988 від 23.06.2016р. Сертифікат №901228 від 03.02.2009р. Сертифікат №'2749 від 25.05.2016р. Сертифікат №62376 від 20.02.2012р, Сертифікат №474 від 25.10.2015р. Сертифікат №91988 від 25.10.2015р. Сертифікат №73039 від 16.01.2016р. Сертифікат №40159614, Сертифікат №47757214. Сертифікат №90176 від 17.02.2009р. висновок МОЗ №05.03.02-04/77322 від 23.12.2014р. висновок МОЗ №05.03.02-04/77323 від 23.12.2014р. Сертифікат №571731 від 25.01.2017р. Сертифікат №630156П. Сертифікат №71091 від 07.08.2016р. Сертифікат №622902 від 01.09.2016р, Сертифікат №247 від 21.01.2016р. Сертифікат №2879-Б від 24.11.2014р, Сертифікат №936 від 10.02.2017р. Сертифікат №5936 від 08.02.2017р. Сертифікат №61008/06 від 14.12.2016р. Сертифікат №1052 від 23.10.2016р. Сертифікат №" 58247 . Сертифікат №3581. Сертифікат №91019. Сертифікат №90037. Сертифікат №456. Сертифікат №91660, Сертифікат №19570014. Сертифікат №603845627 від 31.01.2017р. Сертифікат №9215232 від 12.06.2016р. Сертифікат № 47-72П. Сертифікат № 450, Сертифікат №90037. Сертифікат № 2147. Сертифікат №2115. Сертифікат №1242 від 19.10.2015р. Сертифікат №130 від 16.01.2017р. Сертифікат №40159614, Сертифікат №49024/04 від 09.01.2014р. Сертифікат №4017 від 27.12.2016р, Сертифікат №"1607 від 27.10.2016р. Сертифікат №69074/05 від 12.01.2015р. Сертифікат №"90506 від 30.03.2016р. Сертифікат №73039 від 16.01.2016р., які засвідчують відповідність продукції затвердженим стандартам (т. 6 а.с. 241-250, т.7 а.с. 1-45) та банківській виписки, які підтверджують рух готівкових коштів (т.7 а.с. 46-250, т.8 а.с. 1-116).

По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (в редакції до внесення змін згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 - придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) (в редакції до внесення змін згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, після внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 - придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду).

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 в наступній редакції - платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як вбачається з змісту акта перевірки та відзиву на позов, контролюючий орган, обґрунтовуючи правомірність прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, зазначає, що аналізом задекларованих податкових накладних встановлено невідповідність придбаних контрагентами товарів товарам, придбаним позивачем. Однак, при проведенні вказаного аналізу контролюючий орган обмежився лише операціями контрагентів позивача за період виписування позивачу податкових накладних та не з`ясував можливість придбання такого товару в іншому періоді.

В свою чергу посилання податкового органу на недоведеність факту постачання та придбання позивачем товару, у зв`язку із неможливістю встановлення походження такого товару за ланцюгом постачання за так званим «розривом» ланцюга постачання та формування податкового кредиту за рахунок «підміни» товару протирічить принципу індивідуальної відповідальності, закріплений ст. 61 Конституції України.

Разом з цим, позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у контрагентів встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагентів.

Окрім того, позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.

Стосовно посилання контролюючого органу на вироки суду щодо визнання винними посадових осіб ТОВ «Міжрегіональна металургійна компанія» та ТОВ «Комплект стандарт Сервіс» у скоєнні злочину передбаченого ст.205 КК України, то суд враховує приписи ст.62 Конституції України, якою передбачена презумпція невинуватості, що, в свою чергу, вказує на недоведеність відповідачем схемного характеру операцій у рамках взаємовідносин з ТОВ «Міжрегіональна металургійна компанія» та ТОВ «Комплект стандарт Сервіс», що виключає законність донарахування за оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка висловлена в постанові 13.03. 2018 року по справі №801/6934/13-а.

Взагалі процес порушення кримінальної справи проти контрагентів позивача ( у разі її наявності) не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, а під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства його контрагентом. Також чинне законодавство не ставить право на податковий кредит у залежність від стану податкового обліку його контрагента.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17 (провадження № К/9901/1349/17).

При цьому, інших доказів, які б вказували на фіктивність правочинів позивача із вказаними контрагентами податковим органом не зафіксовано ані в акті перевірки, ані в ході судових засідань, а зауважень відповідача до наданих первинних документів матеріали справи також не містять.

Стосовно посилань відповідача у відзиві на позов на те, що по всім контрагентам ПФ «Орія» відкриті кримінальні провадження, то суд зазначає, що статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені підстави для звільнення від доказування.

Зокрема, частиною 6 вказаної норми передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, для адміністративного суду преюдиціальне значення має лише вирок суду у кримінальній справі. Інші судові рішення, прийняті в порядку встановленому КПК України, для адміністративного суду є доказами, які підлягають оцінці в порядку статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме виходячи з того, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. А також те, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що податковим органом не надано вироків суду, в яких досліджувались господарські відносини між позивачем та ТОВ «Астра Груп Трейд, ТОВ «Палантир Груп», ТОВ «Орлан Актив», ТОВ «Крайт Сервіс», ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія», ТОВ «Гранд Асторія, ТОВ «Мега Стальпром», ТОВ «Центр матеріального забезпечення», ТОВ «Мілтон Пейс», в яких міститься документальне підтвердження того, що контрагентами позивача фактично велась незаконна діяльність з постачання товарів по ланцюгу постачання, та містить доведені факти наявності умислу та його реалізації з боку вищезазначених контрагентів щодо створення фіктивних суб`єктів господарювання, які в подальшому дійсно здійснювали незаконну діяльність.

Результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінального провадження є не доказами, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами в податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів контрагентів позивача - ТОВ «Астра Груп Трейд, ТОВ «Палантир Груп», ТОВ «Орлан Актив», ТОВ «Крайт Сервіс», ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія», ТОВ «Гранд Асторія, ТОВ «Мега Стальпром», ТОВ «Центр матеріального забезпечення», ТОВ «Мілтон Пейс», та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Також, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про порушення його контрагентів або, що метою здійснення господарських операцій було одержання необґрунтованої вигоди чи здійснення нікчемного правочину.

Щодо позиції контролюючого органу з приводу неможливості достовірного встановлення руху товару по всьому ланцюгу постачання контрагентів позивача, то суд звертає увагу, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/17).

За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Суд вважає за потрібне звернути увагу, що в умовах дії принципу фінансової звітності, як превалювання сутності над формою, який полягає в тому, що операції обліковуються відповідно до їх дійсної сутності, а не лише виходячи з правильності їх юридичного оформлення та документування, у податковому обліку господарські операції мають відображатися відповідно до їх реального економічного змісту. Для цілей оподаткування зміст господарської операції має встановлюватися на підставі аналізу дійсних змін майнового стану її учасників. Документальне оформлення є лише формою представлення інформації про юридичний факт, тоді як саме з юридичним фактом податкове законодавство пов`язує зміни у податковому обліку платника.

Оцінивши правочини, укладені позивачем з ТОВ «Астра Груп Трейд, ТОВ «Палантир Груп», ТОВ «Орлан Актив», ТОВ «Крайт Сервіс», ТОВ «Міжрегіональна металургійна Компанія», ТОВ «Гранд Асторія, ТОВ «Мега Стальпром», ТОВ «Центр матеріального забезпечення», ТОВ «Мілтон Пейс» за правилами ст. 90 КАС України, суд зазначає, що останні укладено між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону.

Доказів повернення коштів до контрагентів позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагентів спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар/надані послуги (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди позивачем наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків, а відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі № 3991/03 «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Європейський суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

На момент фактичного виконання господарських операцій усі контрагенти позивача як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, були зареєстрованими платниками ПДВ. В ході судового розгляду факту узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями встановлено не було.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Однак, відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених належними та допустимими доказами.

Отже, господарські операції ПФ «Орія» мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документам, відтак податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 2 від 20.03.2019 р, № 2 від 20.03.2019 р. прийнято необґрунтовано та підлягають скасуванню.

Також, представник позивача в судовому засіданні 30.09.2019 року пояснив, що ПФ «Орія» помилково вказана у позовній заяві вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 20.03.2019 з огляду на те, що дане грошове зобов`язання у сумі 61793,70 гривень є узгодженим та буде сплачене позивачем у повному обсязі.

З огляду на зазначене, судом окремо не досліджуються обставини прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення, а відтак відсутні підстави для його скасування.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватної фірми "ОРІЯ" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 2 від 20.03.2019 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1 388 117 (один мільйон триста вісімдесят вісім тисяч сто сімнадцять) грн. 50коп.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 2 від 20.03.2019 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 132 671 (один мільйон сто тридцять дві тисячі шістсот сімдесят одна) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватної фірми "ОРІЯ" (пров. Пискунівський, буд. 4, м. Харків, 61052, ) сплачену суму судового збору в розмірі 17289 (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057 ЄДРПОУ, код 39599198).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.