Справа № 331/280/15-а(6-а/331/18/2019)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 331/280/15-а(6-а/331/18/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 р. (суддя Жукова О.Є.) в адміністративній справі №331/280/15-а(6-а/331/18/2019) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання дій протиправними та вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 р. поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого ОСОБА_1 06.08.2015 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя у справі № 2-а/331/54/15 (331/280/15а).

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському районі оскаржило ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Скаржник вказує на те, що заявником до суду не надано доказів на підтвердження наявності об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали своєчасному вчиненні дій по пред`явленню виконавчого листа до виконання.

У встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції строк ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не направив.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015 у справі № 2-а/331/54/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправними дії УПСЗН ЗМР по Жовтневому району щодо відмови у проведенні нарахування ОСОБА_1 , як інваліду І групи, суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік; зобов`язано УПСЗН ЗМР по Жовтневому району здійснити нарахування та виплату суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 постанову Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13.05.2015 залишено без змін. На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015 видано 06.08.2015 виконавчий лист № 2-а/331/54/15 (331/280/15а).

19 жовтня 2015 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половніковим Р.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/331/54/15 (331/280/15а).

26 листопада 2015 р. виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку із наявністю обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби. Стягувачу також були надані роз`яснення його права на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк до 26.11.2016 .

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, потребує стороннього догляду, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа, виданого 06.08.2015, у цій справі було пропущено з поважних підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 376 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, зазначені правові норми передбачають: 1) право стягувача на звернення із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання; 2) наявність причин внаслідок яких зазначений строк стягувачем пропущено; 3) наявність можливості суду для поновлення строку.

Колегія суддів вважає за необхідне врахуватим висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31 січня 2018 року (справа № 2а/945/2010) від 17 квітня 2018 року (справа № 2-а-2990/11), які полягають у наступному.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Гарантоване особі у статті 6 Конвенції право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, § 40). У рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: "…що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. У п. 48 цього рішення Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. І далі, у п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Як свідчать наявні у справі письмові докази, виконавчий лист був вчасно пред`явлений до примусового виконання. Натомість, 26 листопада 2015 р. виконавчий документ повернуто ОСОБА_1 , без виконання із роз`ясненням права на звернення до суду на підставі статті 263 КАС України. Зазначена стаття (в редакції Кодексу № 2747-ІУ) передбачала, у тому числі, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Проте, Головне ТУЮ у Запорізькій області УДВС відділу примусового виконання рішень ще у листопаді 2015 року зверталось до суду, який видав виконавчий документ, із поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року у задоволенні подання відмовлено (а.с.105).

Таким чином, повернення виконавчого листа стягувачу, зважаючи на безперспективність заміни способу і порядку виконання судового рішення, не може вважатись обґрунтованим, добросовісним та розсудливим.

Крім того, на думку колегії суддів, визначальною обставиною при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є статус заявника (стягувача), як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), інваліда 1 групи, який має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Внаслідок невиконання державними органами рішення суду, яким підтверджено право ОСОБА_1 , на отримання виплат на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", продовжується порушення її прав, що зводить нанівець результати судового захисту.

Колегія суддів вважає, що наведені обставини є достатніми підставами для визнання поважними причин пропуску заявником строку пред`явлення виконавчого листа до виконання із його поновленням. Строки пред`явлення до виконання визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2019 р. в адміністративній справі №331/280/15-а(6-а/331/18/2019) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 08 жовтня 2019 р. і

оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя Ю. В. Дурасова