Справа № 340/1604/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Кропивницький Справа №340/1604/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач»

до відповідача: Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю:

секретаря судового засідання - Костенко А.В.,

представників:

позивача - Виноградової Л.Г.,

відповідача - Івашкіна О. В.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- №2 від 26 березня 2019 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 482 520,00 грн.;

- №2 від 26 березня 2019 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 80 420,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що обставини на які посилається податковий орган як на докази порушення ТОВ «Кіровоградпостач» податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «БК «Альтор»), жодним чином не обґрунтовані з точки зору діючого законодавства України, базуються виключно на припущеннях, натомість господарські операції із зазнеаченим контрагентом відбулися в об`єктивній дійсності, спричинили рух активів та/або зміни у структурі зобов`язань між ТОВ «Кіровоградпостач» та відповідним контрагентом і належним чином відображені в бухгалтерському обліку. Позивач наголошує на тому, що має всі необхідні складські, технічні, та людські ресурси для використання отриманої тріски технологічної у власній господарській діяльності. Окрім того, позивач зауважує, що виписані ТОВ «БК «Альтор» податкові накладні мають усі обов`язкові реквізити, визначені Податковим кодексом України та будь-які зауваження щодо належного їх оформлення в Акті перевірки відсутні. Позивач вважає, що із наданих для перевірки первинних документів, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, їх кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій та осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Стосовно доводів контролюючого органу щодо безтоварності вказаної операції з посиланням на відсутність відомостей з придбання зазначеного товару контрагентом, які зароблені на підставі податкових баз даних у розрізі контрагентів, позивач звертає увагу на їх необґрунтованість, оскільки база даних податкового органу не є беззаперечним доказом відсутності зазначеного товару у контрагента позивача.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому він заперечив щодо задоволення позову. Представник відповідача зазначає, що перевіркою не підтверджено можливість здійснення ТОВ «Житлобудмонтаж» господарських операцій з продажу тріски у кількості 402,1 т. у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, що свідчить про відсутність можливості виконання взятих на себе зобов`язань з реалізації товару для ТОВ «Кіровоградпостач» та є свідченням набуття останнім у власність (безоплатного отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. Представник відповідача наголошує на тому, що перевіркою встановлено відображення в податковій звітності ТОВ «Кіровоградпостач» операцій, які фактично не відбулись, а відображені тільки на первинних документах, неправомірно оформлених з ТОВ «Житлобудмонтаж», що не дає право платнику податків на формування складу податкового кредиту за відсутності фактичного здійснення операцій з придбання товарів саме у цього постачальника, що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення товариства до схеми формування штучного податкового кредиту для ухилення від оподаткування. Представник відповідача вказує, що операції з постачання товарів ТОВ «Житлобудмонтаж» оформлялись первинними документами лише з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування податкового зобов`язання і сум податкового кредиту, наслідком чого є отримання по ланцюгу постачання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ контрагента - покупця ТОВ «Кіровоградпостач» та здійснювалось відображення товару, наявного у останнього, як придбаного від ТОВ «Житлобудмонтаж» за березень 2016 року за відсутності його постачання саме від цього контрагента. Також представник відповідача стверджує, що використання позивачем в господарській діяльності тріски технологічної є свідченням набуття її у власність без будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання (189-190, Т.1).

Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначено, що відзив на позов жодним чином не спростовує обґрунтування заявлених позивачем позовних вимог, а обставини на які посилається податковий орган як на докази порушення ТОВ «Кіровоградпостач» податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «БК «Альтор»), жодним чином не обґрунтовані з точки зору діючого законодавства України, базуються виключно на припущеннях. Окрім того, ТОВ «Кіровоградпостач» вважає, що висновки, які викладені в Акті перевірки та продубльовані у відзиві на позов, не відповідають фактичним обставинам, оскаржувані рішення не відповідають чинному законодавству України та підлягають скасуванню (а.с.192-198, Т.1).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без руху (а.с.173, Т.1).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1-2, Т.1).

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Окрім того, представником позивача подано клопотання про визнання недостовірними доказами викопіювання із акта №2350/18-28-1404-20/39140922/54 на чотирьох сторінках (титульний аркуш акта та сторінки 132, 133, 360 акта) та визнання недопустимими та неналежними доказами копії протоколів допиту свідків від 07.06.2017 р. та від 02.03.2017 р. (а.с.230-234, Т.1). Клопотання мотивоване тим, що із наданого викопіювання з акта вбачається, що перевірка здійснювалася відповідно до пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, але в акті (наданому викопіюванні) відсутнє посилання на відповідні обов`язкові реквізити судового рішення, яке стало підставою для проведення перевірки, копія судового рішення про проведення перевірки ТОВ «Житлобудмонтаж» не направлялася, а копію наказу на перевірку (як про це зазначено у викопіюванні з Акта) було направлено невідомо кому та невідомо на яку адресу. Також із наданого викопіювання з акта не можливо встановити його відповідність вимогам, встановленим розділом ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727. Стосовно копії протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 07.06.2017 р. у клопотанні зазначено, що особа цього свідка не перевірялася, оскільки відомості про паспортні дані допитаної фізичної особи в тесті протоколу не вказані, а відповідачем не вказано в якому порядку було отримано ним протокол допиту свідка із матеріалів кримінального провадження, щодо протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 02.03.2017 р. у клопотанні вказано, що такий протокол не стосується предмета доказування та не має жодного значення для розгляду справи, тобто є неналежним доказом, оскільки свідок ОСОБА_3 давав покази щодо іншого суб`єкта господарювання - ТОВ «Валфорд». Також відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.06.2019 р., ОСОБА_3 є керівником ТОВ «Житлобудмонтаж» з 29.12.2016 р., а ТОВ «Кіровоградпостач» мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «БК «Альтор») лише у березні-квітні 2016 року.

Представник позивача просила суд розглянути зазначене клопотання під час оцінки доказів.

Представник відповідача заперечив щодо клопотання про визнання доказів недостовірними, неналежними та недопустимими.

Зважаючи на позицію сторін та відповідно до ст.90 КАС України клопотання представника позивача вирішуватиметься судом під час оцінки доказів у справі.

На підставі ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні 20.09.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення повного рішення відкладено у строк до 25.09.2019 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 04.03.2019 р. по 06.03.2019 р. посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі направлень №333, №334 від 01.03.2019 р. (а.с.206, 207, Т.1) та відповідно до наказу №342 від 28.02.2019 р. (а.с.205, Т.1) проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Кіровоградпостач» з питань правильності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Житлобудмонтаж» за березень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за березень 2016 року, податкових зобов`язань при подальшому продажу товарно-матеріальних цінностей, придбаних у вищезазначеного контрагента-постачальника, та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів взаємовідносин з ТОВ «Житлобудмонтаж» в декларації з податку на прибуток за 2016 рік, за результатами якої складено акт №30/11-28-14-02/37168244 від 07.03.2019 р., висновками якого є порушення ТОВ «Кіровоградпостач», на думку відповідача:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого по взаємовідносинам з ТОВ «Житлобудмонтаж» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І квартал 2016 року на суму 482 520,00 грн.;

- пп.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за березень 2016 року на 80 420,00 грн. (а.с.15-25, Т.1).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №2 від 26 березня 2019 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 482 520,00 грн. (а.с.26, Т.1);

- №2 від 26 березня 2019 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 80 420,00 грн. (а.с.27, Т.1).

ТОВ «Кіровоградпостач» оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служб України.

Рішенням Державної фіскальної служб України від 20.06.2019 р. №28373/6/99-99-11-04-02-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 26.03.2019 р. №2, №2, а скаргу - без задоволення (а.с.28-31, Т.1).

Позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 17.01.2019 р. №4, №4, №4 в судовому порядку.

Як встановлено судом, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені податковим органом з огляду на висновки щодо неправомірного визначення (заниження) показника по рядку 2240 «Інші доходи» Звіту про сукупний дохід на суму вартості безоплатно одержаної тріски невідомого походження по взаємовідносинах з ТОВ «Житлобудмонтаж» за І квартал 2016 року на суму 482 520,00 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у 2016 році по взаємовідносинам з ТОВ «Житлобудмонтаж» на суму 482 520,00 грн., а також у зв`язку з завищенням від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) за березень 2016 року на суму 80 420,00 грн.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що стосовно ТОВ «Житлобудмонтаж», , 28.12.2016 р. до реєстру внесено запис щодо зміни повного найменування юридичної особи (а.с.178-180, Т.1), станом на березень 2016 року така юридична особа найменувалася ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» (а.с.1-3, Т.2).

Судом встановлено, що за договором поставки №11/03/16 від 11.03.2016 р. (а.с.35-37, Т.1) та специфікацією (а.с.38, Т.1) ТОВ «Кіровоградпостач» у березні 2016 року придбало у ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» тріску технологічну на загальну суму 482 520,00 грн. в тому числі ПДВ - 80 420,00 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.39-62, Т.1).

З огляду на п.1.2 зазначеного Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP (м. Кіровоград, вул. Мурманська, 9), якщо інші умови не погоджені сторонами; поставка здійснюється автотранспортом постачальника (а.с.35, Т.1).

За правилами Інкотермс 2010 умови поставки DDP означають, що товар доставляється продавцем до місця обумовленого договором.

Оплату вартості товару придбаного у ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками (а.с.63-71, Т.1), а також інформацією по рахунку 631 (а.с.72-75, Т.1).

З огляду на вказану господарську операцію позивачем задекларовано фінансові результати за І квартали 2016 року та 2017 рік (а.с.114-141, Т.1), а також податковий кредит за березень 2016 року на суму 80 420,00 грн. (а.с.102-110, Т.1).

Згідно з пп.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

З огляду на п.5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 (далі за текстом - П(с)БО 16 «Витрати») витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

На підставі п.7 П(с)БО 16 «Витрати» витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

В силу п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем визначено об`єкт оподаткування податком на прибуток І квартал 2016 року та сформовано податковий кредит за березень 2016 року на підставі належним чином оформлених первинних документів - податкових та видаткових накладних, виданих ТОВ «Будівельна компанія «Альтор».

Факт наявності у позивача належним чином оформлених первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» не заперечується і ГУ ДФС у Кіровоградській області.

При цьому відповідачем не встановлено порушення позивачем національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток за І квартал 2016 року та формування податкового кредиту не на підставі податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку є подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення такої господарської діяльності.

З огляду на пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, господарська операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків, якщо вона здійснена за наявності розумних економічних причин (ділової мети) і пов`язана з господарською діяльністю платника податків.

Суд зауважує, що господарська діяльність платника податків повинна здійснюватися з належною податковою обачністю, як законною передумовою одержання податкової вигоди, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії».

Позивач здійснює діяльність із виробництва основних органічних і неорганічних хімічних речовин, фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик, мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування, іншої хімічної продукції, тари з пластмас, оптову торгівлю хімічними продуктами (а.с.34, Т.1).

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що тріска технологічна використовується позивачем під час виробництва технологічного пару на котельній установці на твердому паливі.

Як встановлено судом, товар придбаний у ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» оприбуткований та переданий на зберігання до складських приміщень за адресою: м. Кропивницький, вул. Мурманська, 9, які згідно з договором №102/10 від 26.09.2013 р. перебувають в оренді ТОВ «Кіровоградпостач» (а.с.83-87, Т.1).

У подальшому за актом №КПС-234 від 31.03.2016 р. (а.с.82, Т.1) списано 783,8 т. тріски використаної у березні для виробництва пару котлом ДКВР-6,5-13 (а.с.91-101).

Отже, господарські операції з ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «Кіровоградпостач».

В акті перевірки та під час розгляду справи відповідач наголошував на нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія «Альтор», оскільки не підтверджено факти придбання товару по ланцюгу постачання у зв`язку з: поясненнями директора та головного бухгалтера ТОВ «Житлобудмонтаж» ОСОБА_4 . щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності; відсутності руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; неналежності ТОВ «Житлобудмонтаж до суб`єктів сфери матеріального виробництва і економічної діяльності з виробництва відповідного товару; відсутності законного (легального) джерела походження товару, відображеного як реалізованого, що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення суб`єктів до схеми формування штучного податкового кредиту для покупців; відсутності достатньої кількості працівників для здійснення операцій щодо придбання та реалізації ТМЦ різноманітної номенклатури; відсутності матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення виробництва, перевезення (навантаження, розвантаження) та відсутністю даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування.

Відповідач наголошує на тому, що проведеним аналізом встановлено, що ТОВ «Житлобудмонтаж» не є імпортером, не являється виробником тріски та в Єдиному реєстрі податкових накладних з моменту реєстрації підприємства платником ПДВ відсутні зареєстровані податкові накладні на придбання тріски у кількості 402,1 т., в податковій звітності по ПДВ придбання від неплатників ПДВ не декларувалося.

Суд зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік платника податку від ведення такого обліку іншими особами, зокрема, від фактичної сплати його контрагентами податків до бюджету, від знаходження постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. При цьому питання декларування сум податкового кредиту не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Натомість у разі, якщо такі особи не виконали свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо таких осіб.

Викладене узгоджується з висновком Верховного Суду зазначеним у постанові від 31.01.2019 р. у справі №П/811/1930/17.

Таким чином, не встановлення джерела походження товару у контрагента, а також факти відсутності у такого контрагента трудових ресурсів, основних фондів, виробничих потужностей, земельних ділянок тощо, самі по собі не свідчать про нереальність господарських операцій та не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту.

Суд враховує, що на час здійснення господарських операцій контрагент позивача був внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.1-3, Т.2), а також був зареєстрований платником ПДВ.

Оцінюючи витяг з акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмонтаж» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства під час здійснення фінансово-господарської діяльності, в тому числі пов`язаної з наданням послуг та постачанням товарно-матеріальних цінностей в адресу ТОВ «Укрінформзв`язок», ТОВ «Зв`язоктехсервіс», ДП «НЕК «Укренерго» та інших СГД за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року» від 17.04.2018 р. №2350/18-28-14-04-20/39140922/54 (а.с.203-204, Т.1), суд не розцінює його як недостовірний доказ з огляду на недотримання вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727.

В силу ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Тобто процесуальне законодавство пов`язує достовірність доказів з його змістовим наповненням як джерелом встановлення дійсних обставин справи, а не з дотриманням усіх вимог щодо оформлення такого доказу.

Так, зі змісту зазначеного витягу можна встановити факт реєстрації ТОВ «Житлобудмонтаж» податкових накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Кіровоградпостач» із реалізації тріски, зокрема, за березень 2016 року. Зазначений факт узгоджується з іншими доказами у даній справі, зокрема з наданими позивачем податковими накладними. Таким чином, вказаний витяг має ознаки достовірності доказу в розумінні ст.75 КАС України.

Однак, зважаючи на те, що під час документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Житлобудмонтаж» перевіряючими не досліджувалися первинні документи, так як слідчими не було надано договорів купівлі-продажу, ТТН, видаткових накладних, сертифікатів якості, оборотно-сальдових відомостей (бухгалтерського обліку) та інших документів, про що безпосередньо зазначено в акті №2350/18-28-14-04-20/39140922/54 від 17.04.2018 р. (а.с.204, Т.1), то висновки такого акта не можна розцінювати як належний доказ у даній справі в розумінні ч.1 ст.73 КАС України, оскільки такі висновки спростовуються дослідженими судом первинними документами.

Також відповідачем надано до суду копії протоколів допиту свідків ОСОБА_4 від 07.06.2017 р. (а.с.222-228, Т1) та ОСОБА_3 від 02.03.2017 р. (а.с.216-221, Т.1), допитаних під час досудового розслідування кримінального провадження №0002752.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс.

У частині першій статті 23 КПК України встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Зважаючи на викладене протоколи допиту свідків ОСОБА_4 від 07.06.2017 р. та ОСОБА_3 від 02.03.2017 р., допитаних під час досудового розслідування кримінального провадження №0002752 не можуть бути враховані як доказ фіктивності контрагентів позивача.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №822/551/18.

Більш того, з огляду на відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.147-150, Т.1) ОСОБА_3 є керівником ТОВ «Житлобудмонтаж» з 29.12.2016 р., тобто після завершення господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія «Альтор».

У судовому засіданні представник відповідача не вказав, що йому невідомо чи є вирок за кримінальним провадженням №0002752.

Суд враховує, що доказами наданими позивачем та дослідженими судом під час розгляду справи підтверджено факт реальності господарських операцій ТОВ «Кіровоградпостач» з ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» (ТОВ «Житлобудмонтаж») та зміну майнового стану ТОВ «Кіровоградпостач» внаслідок таких господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст зазначеної норми, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків визначені податкові зобов`язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Під час розгляду справи ГУ ДФС у Кіровоградській області не доведено порушення ТОВ «Кіровоградпостач» вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2, №2 від 26.03.2019 р. - підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8 444,11 грн. (а.с.14), а тому суд стягує на користь ТОВ «Спецсталь-Груп» документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 8 444,11 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Також в судовому засіданні представником позивача заявлено, що відповідно до ч.7 ст.139 КАС України докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 26 березня 2019 року, винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік у розмірі 482 520,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 26 березня 2019 року, винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року у розмірі 80 420,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» (, м. Кропивницький, вул. Мурманська, 9) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 8 444,11 грн. (вісім тисяч чотириста сорок чотири грн. 11 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду - 25 вересня 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт