Справа № 826/16580/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Сорочка Є.О.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни та Заступника прокурора міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни, керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лідії В`ячеславівни , треті особи: Державна судова адміністрація України, Голосіївський районний суд м. Києва, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Первушина Олена Сергіївна, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Валігура Дмитро Миколайович, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Рудик Іларіон Валерійович, прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва Жила Олександр Борисович, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни, в якому просив визнати незаконними її дії щодо внесення до автоматизованої системи документообігу суду інформації та скасувати протоколи, які були утворені за результатами проведення таких дій у судовій справі №757/21768/16-к, а саме:

- протокол автоматизованого розподілу судової справи (провадження № 1-кп/752/1001/16) від 22.12.2016;

- протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (провадження № 1-кп/752/540/17) від 02.03.2017;

- протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (провадження № 1-кп/752/540/17) від 11.04.2017;

- протокол передачі судової справи раніше визначеному склад суду (провадження № 1-кп/752/655/17) від 12.04.2017;

- протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (провадження № 1-кп/752/655/17) від 25.05.2017;

- протокол попереднього відбору присяжних (провадження № 1-кп/752/655/17) від 25.05.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2018 до участі у справі залучено відповідачем керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва Вернигору Лідію В`ячеславівну, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: Державну судову адміністрацію України, Голосіївський районний суд міста Києва, суддів Голосіївського районного суду міста Києва Первушину О.С., Валігуру Д.М., Рудика І.В. та прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва Жилу О.Б.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни та керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лідії В`ячеславівни стосовно розподілу судової справи № 752/21768/16-8 за відсутності у них на це визначених в установленому порядку повноважень та з урахуванням внесення неповної інформації про цю справу до автоматизованої системи в частині зазначення учасників справи, внаслідок чого протиправно сформовано:

- протокол автоматизованого розподілу судової справи (провадження № 1-кп/752/1001/16) від 22.12.2016;

- протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (провадження № 1-кп/752/540/17) від 02.03.2017;

- протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (провадження № 1-кп/752/540/17) від 11.04.2017;

- протокол передачі судової справи раніше визначеному склад суду (провадження № 1-кп/752/655/17) від 12.04.2017;

- протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (провадження № 1-кп/752/655/17) від 25.05.2017;

- протокол попереднього відбору присяжних (провадження № 1-кп/752/655/17) від 25.05.2017.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, провідний спеціаліст Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариса Михайлівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2019, Заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апелянт - провідний спеціаліст Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариса Михайлівна та її представник власну апеляційну скаргу просили задовольнити, а апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва також підтримали.

Представник Прокуратури міста Києва в судовому засіданні власну апеляційну скаргу просив задовольнити, провадження у справі закрити. Щодо апеляційної скарги провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни - представник Прокуратури міста Києва підтримав вказану апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник Державної судової адміністрації України під час розгляду апеляційних скарг покладалась на розсуд суду.

Прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва Жила Олександр Борисович в судовому засіданні підтримав обидві апеляційні скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Позовні вимоги вмотивовані порушенням провідним спеціалістом Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Л.М. встановленої законодавством процедури щодо розподілу судової справи № 752/21768/16-к, які, на переконання позивача, полягають у наступному.

Предметом розгляду в кримінальній справі № 752/21768/16-к є обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною першою статті 1 статті 115, пунктом 5 частини другої статті 115, частиною другою статті 365 Кримінального кодексу України. Указані злочини належать до категорії «умисне вбивство» та «перевищення влади або службових повноважень».

Додатком 4 «Рекомендовані показники середніх витрат часу на розгляд справ та коефіцієнтів складності справ за категоріями місцевих загальних судах» (дослідження 2012 року) до рішення Ради суддів України від 09.06.2016 № 46 «Щодо визначення коефіцієнтів навантаження на суддів», чинним на час проведення розподілу вищевказаної справи, затверджено рекомендовані показники середніх витрат часу на розгляд справ та коефіцієнтів складності справ за категоріями. Так, для справ категорії «умисне вбивство» встановлено коефіцієнт складності 5.31, а для справ категорії «перевищення влади або службових повноважень» - 3.60.

Проте, замість зазначених коефіцієнтів при розподілі вищевказаної судової справи, провідним спеціалістом Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Л.М. застосовано коефіцієнт складності справи 1, що призвело до порушення розрахунку коефіцієнта навантаження судді, визначеного пунктами 2.3.4 та 2.3.6 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26.11.2010 № 30, який (коефіцієнт навантаження) має значення для розподілу справи.

Крім того, до автоматизованої системи документообігу суду внесено неповну інформацію про склад учасників судового процесу (кримінального провадження) у вищевказаній судовій справі, що не узгоджується з вимогами пункту 2.3.31 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30. Зокрема, зазначено лише одного учасника процесу - обвинуваченого ОСОБА_1 , тоді як учасниками справи № 752/21768/16-к є 14 осіб: обвинувачений ОСОБА_1 , захисник Пукало Р.Б., захисник Музика В.І., потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , представник ОСОБА_8 , представник ОСОБА_9 , представник ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_12 , прокурор Жила О.Б.

Зазначені порушення призвели до визначення неналежного складу суду щодо розгляду кримінальної справи № 752/21768/16-к, і, як наслідок, до порушення гарантованого позивачу права на справедливий суд.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2016 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною першою статті 115, пунктом 5 частини другої статті 115, частиною другою статті 365 Кримінального кодексу України.

У день надходження обвинувального акта до Голосіївського районного суду міста Києва, провідним спеціалістом суду Кошель Л.М. вчинено дії щодо внесення до автоматизованої системи документообігу суду відомостей стосовно судової справи (кримінального провадження) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, в результаті чого справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 752/21768/16-к (провадження № 1-кп/752/1001/16) та визначено колегіальний склад суду, який розглядатиме справу, а саме: головуюча суддя Первушина О.С., судді Дідик М.В. та Рудик І.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2016, підписаним провідним спеціалістом Кошель Л.М.

Після повернення в установленому порядку справи № 752/21768/16-к з Апеляційного суду міста Києва та Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 02.03.2017, до Голосіївського районного суду міста Києва згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2017 згадану справу для продовження її розгляду передано суду у раніше визначеному складі, а саме: головуючій судді Первушиній О. С., суддям Дідику М. В. та Рудику І.В. Зазначений протокол підписаний провідним спеціалістом Голосіївського районного суду міста Києва Кошель Л.М.

Із журналу судового засідання від 11.04.2017 у справі № 752/21768/16-к (кримінальне провадження № 1-кп/742/540/17) вбачається, що внаслідок самовідводу судді Дідика М.В., на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2017, змінено склад суду та замість судді Дідика М.В. визначено суддю Валігуру Д.М. Протокол підписаний провідним спеціалістом Голосіївського районного суду міста Києва Кошель Л.М.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.04.2017, підписаним провідним спеціалістом Голосіївського районного суду міста Києва Кошель Л.М., справу передано суду в складі: головуюча суддя Первушина О.С., судді Валігура Д.М. та Рудик І.В. для продовження розгляду.

Зі звітів про автоматичний розподіл судових справ між суддями від 22.12.2016, про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 11.04.2017, про передачу судової справи раніше визначеному складу суду від 12.04.2018, вбачається, що в автоматизованій системі стосовно судової справи № 752/21768/16-к, зокрема, міститься інформація про коефіцієнт її складності - 1 (по замовчуванню), про учасників справ - 1 (обвинувачений ОСОБА_1 ).

З огляду на те, що вищевказані протоколи підписані головним спеціалістом суду Кошель Л.М. , суд першої інстанції дійшов висновку, що саме ця особа вносила до автоматизованої системи вищевказану інформацію.

З журналу судового засідання від 25.05.2017 у справі №752/21768/16-к вбачається, що Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив розгляд справи здійснювати судом присяжних, тобто, у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

З огляду на викладене керівник апарату Голосіївського районного суду міста Києва Вернигора Л.В. вчинила дії:

- щодо попереднього відбору присяжних, внаслідок чого згідно з протоколом з попереднього відбору присяжних від 25.05.2017, підписаним нею, були попередньо відібрані присяжні: Котляренко Л.Т.; Бондаренко Г.М.; Броварець З.Л.; Якимчук В.П.; Павловський В.П; Сонець Т.Д.; Фещуков М.Є.

- щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи, внаслідок чого, відповідно до підписаного нею протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2017 зі складу суду виключено суддю Рудика І.В.;

Зі звітів про попередній відбір присяжних на справу від 25.05.2017 та про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 25.05.2017 вбачається, що в автоматизованій системі стосовно судової справи № 752/21768/16-к, зокрема міститься інформація про спеціалізацію справи «умисне вбивство», коефіцієнт її складності - 1 (по замовчуванню), про учасників справ - 1 (обвинувачений ОСОБА_1 ).

Оскільки вищевказані протоколи підписані керівником апарату суду Вернигорою Л.М. , суд першої інстанції дійшов висновку, що саме ця особа вносила до автоматизованої системи інформацію про справу № 752/21768/16-к .

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, як посадових осіб Голосіївського районного суду міста Києва, щодо внесення до автоматизованої системи документообігу суду інформації про невірний коефіцієнт складності справи та неповний склад учасників справи, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з наступного:

- автоматизований розподіл судової справи залежить від коефіцієнта навантаження судді, який, у свою чергу, залежить від коефіцієнта складності справи, який повинен бути більше 0;

- станом на час до прийняття зборами суддів Голосіївського районного суду міста Києва рішення від 02.07.2018 про продовження застосування коефіцієнта складності справи 1, стосовно усіх справ і матеріалів, які надходили до цього суду, цей коефіцієнт застосовувався до усіх справ і матеріалів, що надходили до суду, за відсутності про це відповідного рішення зборів суддів. Тобто, під час внесення провідним спеціалістом суду Кошель Л.М. та керівником апарату Вернигорою Л.В. відповідно 22.12.2016; 02.03.2017; 11.04.2017;12.04.2017 та 25.05.2017 до автоматизованої системи інформації про судову справу № 752/21768/16-к, рішення зборів суддів Голосіївського районного суду міста Києва про встановлення коефіцієнта складності справ було відсутнє;

- суд вказав про протиправність дій відповідачів, у зв`язку із зазначенням ними в автоматизованій системі неповного складу учасників зазначеної судової справи, тобто, замість 14 учасників справи лише одного учасника - обвинуваченого ОСОБА_1 ;

- крім того, суд першої інстанції вказав на те, що матеріалами справи не підтверджується наявність у відповідачів повноважень здійснювати відповідно 22.12.2016; 02.03.2017; 11.04.2017;12.04.2017 та 25.05.2017 розподіл судової справи №752/21768/16-к;

- рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, з порушенням законодавства, окрім того, оспорюванні рішення, дії чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку;

- суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідачів стосовно автоматизованого розподілу судової справи № 752/21768/16-8 за відсутності у них на це визначених в установленому порядку повноважень та з урахуванням внесення неповної інформації про цю справу до автоматизованої системи, внаслідок чого протиправно сформовано відповідні протоколи.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції, передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з приписами ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

В свою чергу, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, які він повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Слід звернути увагу, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 155 Закону України №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що має наслідком звільнення його з посади.

Так, ч. 2 ст. 55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. (ч. 2 ст. 124 Конституції України)

Визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом. (ч. 3 ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України)

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим. (ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України)

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. (п. 3 ч. 1 ст. 409 Кримінального процесуального кодексу України)

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. (ч. 1 ст. 412 Кримінального процесуального кодексу України)

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду. (п. 2 ч. 2 ст. 412 Кримінального процесуального кодексу України)

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою. (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 415 Кримінального процесуального кодексу України)

Підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішення Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (далі - Положення №30): розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Підпункт 2.3.50 пункту 2.3 Положення № 30: винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

Підпункт 2.3.52 пункту 2.3 Положення № 30: за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи.

Підпункт 2.3.54 пункту 2.3 Положення № 30: результатом повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді є протокол повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді (додаток 9), що автоматично створюється автоматизованою системою.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Також, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України, є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Здійснення відповідальними особами заходів, пов`язаних з автоматичним розподілом справ (матеріалів) між суддями, у тому числі виконання керівником апарату суду своїх функціональних обов`язків, пов`язаних з повторним автоматизованим визначенням запасного (слідчого) судді, не породжує виникнення публічно-правових відносин між особою, яка є учасником судового процесу (кримінального провадження) та відповідними посадовими особами судової установи.

Колегія суддів вважає, що здійснення керівником апарату суду або іншою уповноваженою особою функцій, пов`язаних з судовим розглядом справи, не може бути самостійним предметом судового розгляду, оскільки у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 820/5586/16.

При цьому, колегія суддів зазначає, що право особи, яка бере участь у судовому процесі (кримінальному провадженні) на незалежний і безсторонній суд забезпечується у передбачений процесуальним законодавством спосіб, у тому числі реалізацією права заявити відвід судді, можливістю оскарження рішення з підстав розгляду справи (заяви, інших матеріалів) незаконним складом суду, якщо таке рішення може бути оскаржене, тощо.

При цьому, при вирішенні питання щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі за пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни є частково обгрунтованими, а Заступника прокурора міста Києва - у повній мірі є обгрунтованими.

Оскільки у справі, що розглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження і розглянув по суті справу, яка не підлягає судовому розгляду, ухвалене в даній справі рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в ній.

Керуючись ст. ст. 19, 243, 250, 315, 319, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2019 - скасувати.

Провадження у справі № 826/16580/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до провідного спеціаліста Голосіївського районного суду м. Києва Кошель Лариси Михайлівни, керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лідії В`ячеславівни , треті особи: Державна судова адміністрація України, Голосіївський районний суд м. Києва, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Первушина Олена Сергіївна, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Валігура Дмитро Миколайович, суддя Голосіївського районного суду м. Києва Рудик Іларіон Валерійович, прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва Жила Олександр Борисович, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено 09.10.2019.