Справа № 500/525/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7115/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (суддя Хрущ В.Л., час ухвалення 11:50 год., місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 25.04.2019 року),

в адміністративній справі №500/525/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% а не 90% суддівської винагороди працюючого судді, згідно довідок Тернопільського апеляційного суду №1461/18вх. від 20.12.2018 року та №455/19 від 22.01.2019 року; 2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 52331,40 грн. згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №1461/18вх. від 20 грудня 2018 року, та з 01.01.2019 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 57054,60 грн. згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №455/19 від 22.01.2019 року, без обмежень граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позову не визнав, суду першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також позивач подав до суду першої інстанції клопотання, в якому порушував питання про винесення відносно відповідача окремої ухвали (з донесенням її до відома начальника Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області) про виявлені під час розгляду справи порушення закону, вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, запобіганню повторенню цих порушень та притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнається протиправними. Крім того, позивач просив суд встановити контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача у встановлений судом строк з дня набрання рішенням законної сили - подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 80% суддівської винагороди працюючого судді. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та яка згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №1461/18вх. від 20 грудня 2018 року складає 52331,40 грн., - без обмеження граничного розміру, з врахуванням фактично проведених за даний період виплат. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2019 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та яка згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №455/19 від 22 січня 2019 року складає 57054,60 грн., - без обмеження граничного розміру, з врахуванням фактично проведених за даний період виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджений судовий збір: в розмірі 704,80 грн. - сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 26.02.2019 року, та у розмірі 63,60 грн. - сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 27.02.2019 року. В задоволенні клопотання про постановлення відносно Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області окремої ухвали у даній справі - відмовлено. У відповідності до положень статті 382 КАС України встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення, та зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у двадцятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили - подати звіт про його виконання.

З цим рішенням суду першої інстанції від 18.04.2019 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачу з 16.02.2017 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. На виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2017 року у справі №607/8146/17, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 09.11.2018 року, позивачу з 16.02.2017 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, а саме: до стажу роботи судді зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати. Також, вказує апелянт на те, що відповідно до п.4 ч.2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України №200/14891 від 12.03.2008 р., перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Тому, на думку апелянта, вимога про проведення перерахунку з 04.12.2018 року безпідставна. Також, зазначає апелянт, що 20.12.2018 року та 23.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та додав відповідні довідки про суддівську винагороду. Листами від 21.01.2019 року та від 21.02.2019 року позивача повідомлено про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди. При цьому, апелянт наголошує, що в разі, якщо виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, такі виплати продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача. Звертає увагу апелянт на те, що позивачу виплачується щомісячне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, до стажу роботи зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на посадах слідчого та старшого слідчого, начальника слідчого відділення та заступника начальника райвідділу по слідству в органах внутрішніх справ Тернопільської області. Крім цього, зазначає, що Верховним Судом відкрито провадження від 21.02.2019 року у зразковій справі №200/865/19-а (провадження №Пз/9901/2/19). Таким чином, вважає апелянт, позовні вимоги безпідставними.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.04.2019 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, та з 16.02.2017 року перебуває на обліку у Тернопільському ОУПФ України Тернопільської області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 40).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року у справі №607/8146/17, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 09.11.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язано відповідача здійснити судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16.02.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах, з суми 31680,00 грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с. 18-21, 22-24, 25-31).

Судом також встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі № 500/2435/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року, - визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди, та зобов`язано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 01.01.2018 р. в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 34887 грн., відповідно до довідки Апеляційного суду Тернопільської області №5075/18 від 14.08.2018 р. без обмежень граничного розміру з врахуванням раніше виплачених сум.

04.12.2018 року Конституційним судом України ухвалено рішення №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої, десятої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 245З-IV "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд".

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Конституційного Суду України, положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI, у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Враховуючи рішення Конституційного суду України у справі №1-7/2018 (4062/15) від 04.12.2018 року №11-р/2018, 20 грудня 2018 року Тернопільський апеляційний суд видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №1461/18вх. від 20.12.2018 року, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 52331,40 грн., у тому числі посадовий оклад - 29073,00 грн., доплата за вислугу років 23258,40 грн. (а.с. 9).

У зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди суддів, 20.12.2018 року позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про проведення перерахунку його довічного грошового утримання з 04 грудня 2018 року, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з суми 52331,40 грн., визначеної в довідці №1461/18вх. від 20.12.2018 року, яку позивач подав разом із заявою (а.с. 42).

09.01.2019 року позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області із аналогічною заявою (а.с. 11).

Листом Тернопільського об`єднаного управління ПФУ у Тернопільській області №5/К-11 від 21.01.2019 року позивача повідомлено про те, що йому проведено перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання з 01.01.2019 року у розмірі 80% від суддівської винагороди (а.с. 13).

Також, 23.01.2019 року, у зв`язку із зміною (збільшенням) прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1762 грн. до 1921 грн. відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік, та, відповідно, зміною розміру суддівської винагороди, - позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року, долучивши довідку Тернопільського апеляційного суду №455/19 від 22.01.2019 року, відповідно до якої станом на 01.01.2019 року суддівська винагорода, яка враховується для проведення перерахунку його довічного грошового утримання як судді у відставці становить 57054,60 грн., у тому числі посадовий оклад - 31697,00 грн. та доплата за вислугу років - 25357,60 грн. (а.с. 10, 44).

14.02.2019 року позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області із аналогічною заявою повторно (а.с.14).

Листом за вих. №58/К-11 від 21.02.2019 року позивача повідомлено про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно представлених ним довідок Тернопільського апеляційного суду - з 01.02.2019 року у розмірі 80% суддівської винагороди (а.с. 16-17).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 52331,40 грн. згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №1461/18вх. від 20 грудня 2018 року, та з 01.01.2019 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 57054,60 грн. згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №455/19 від 22.01.2019 року, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII), суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За пунктом 22 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

У відповідності до пункту 23 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ).

У той же час, частина третя статті 133 Закону №2453-VІ визначала, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно частини десятої вказаної статті суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Однак, 04.12.2018 року Конституційним Судом прийнято Рішення №11-р/2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015р. №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»). Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011р. - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012р. - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013р. - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014р. - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015р. - 15 мінімальних заробітних плат».

Крім того, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015р. №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), згідно якого «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами.

Також в частині третій резолютивної частини рішення вказано, що положення частин третьої та десятої статті 133 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015р. №192-VІII «Про забезпечення права на справедливий суд»), які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з огляду на викладене, Конституційний суд України у даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат з 01.01.2015 року, а також зазначив, що положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VІ (у редакції Закону №192-VІII) звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення.

З огляду на викладене, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, мала місце саме 04.12.2018 року та саме з цієї дати настає необхідність у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, такий перерахунок має проводитися з 04.12.2018 року, оскільки визнання неконституційними окремих положень законодавства в частині визначення розміру посадового окладу судді є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці саме з 04.12.2018 року через те, що в цьому випадку не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права.

Разом з тим, пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

22.07.2018 року набрав чинності Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (чи) суміжних прав», яким було внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та встановлено, що до внесення змін щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.

Таким чином, дію Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (чи) суміжних прав» поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме починаючи з 01.01.2017 року.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн..

Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року №2629-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлено в розмірі 1921 грн..

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з 01.01.2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 гривні, а з 01.01.2019 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1921 гривні.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою від 20.12.2018 року, в якій просив провести перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді відставці з врахуванням грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, яке з 04.12.2018 року, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018 складає 52331,40 грн..

Надалі, у зв`язку зі зміною з 01.01.2019 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 23.01.2019 року позивачем подана заява до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з суми 57054,60 грн..

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо відмови позивачу в задоволенні його заяв, відповідач посилається на пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018р. №3-1, відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Суд апеляційної інстанції вважає таке твердження помилковим, оскільки положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. При цьому дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в спірному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набув права на такий перерахунок.

В спірному випадку (щодо перерахунку з 04.12.2018р.) не змінилися розміри складових суддівської винагороди, а внаслідок визнання неконституційними окремих положень Закону відновлено право суддів на отримання суддями місцевих судів посадового окладу, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, за приписами наведених норм правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Щодо необхідності проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків із суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року у справі №607/8146/17, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року, позивачу зараховано до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах. Встановлено проведення ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від отримуваної суддівської винагороди (грошового утримання) на момент звільнення з посади судді у відставку.

Також, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №500/2435/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року, визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, якими ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів"з 01.01.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, під час розгляду даної справи - обов`язковими для врахування як судом так і сторонами, - є обставини, які встановлені рядом судових рішень, що набрали законної сили у правовідносинах між позивачем та органом Пенсійного фонду: постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 09.11.2018 року - у справі №607/8146/17, а також рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року у справі № 500/2435/18.

Саме вказаними рішеннями підтверджено право позивача на зарахування до його стажу роботи судді, що дає право на відставку, половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарного періоду проходження строкової військової служби та періоду роботи на прокурорських, а також, неодноразово підтверджено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання - в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у відповідному розмірі - у разі збільшення в законодавчо визначеному порядку розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Більше того, враховуючи, що такий сукупний стаж впливає не лише на саме право на призначення довічного грошового утримання, але і на його розмір, - то наявність належного стажу свідчить і про наявність у позивача права не лише на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% винагороди працюючого судді за рішеннями у справах №607/2455/17 та №500/2435/18, але і про наявність права на проведення відповідного перерахунку та виплату такого щомісячного довічного грошового утримання саме з розрахунку 90% грошового утримання судді з моменту збільшення розмірів складових суддівської винагороди працюючих суддів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, від 20 листопада 2018 року у справі №686/23450/16-а та від 20 грудня 2018 року у справі №482/684/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку та виплаті за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди, яка складає 52331,40 грн., та починаючи з 01.01.2019 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, яка складає 57054,60 грн..

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині щодо зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці «без обмежень граничного розміру».

Так, питання щодо забезпечення суддів та суддів у відставці, в тому числі відносно щомісячного довічного грошового утримання, регулюється відповідними нормами Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

При цьому, слід врахувати, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таку позицію відображено Європейським судом з прав людини в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції формує висновок про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідним органом Пенсійного фонду на підставі документів та матеріалів пенсійної справи та з врахуванням додаткових документів, поданих особою на час перерахунку.

Такий перерахунок щомісячного довічного грошового утримання повинен проводитись відповідно до норм чинного законодавства. Регулювання розмірів та порядку здійснення виплат регулюється нормами законодавства.

У розглядуваній адміністративній справі відсутні дані про існування спору між позивачем і відповідачем з приводу обмеження грошового розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Тому, вимога позивача щодо здійснення перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці «без обмежень граничного розміру» носить перспективний характер і заявлена на майбутнє.

Колегія суддів зазначає, що межі розмірів щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у майбутньому можуть змінюватись з врахуванням норм законодавства та обставин пенсійного забезпечення конкретної особи, а формулювання щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання «без обмежень граничного розміру» не може бути для позивача запобіжником від змін в законодавстві у сфері пенсійного (соціального) забезпечення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про проведення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці «без обмеження граничного розміру» підлягає скасуванню, і в цій частині слід прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні відповідної вимоги позивача.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в адміністративній справі №500/525/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про проведення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці «без обмеження граничного розміру», і в цій частині прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про проведення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці «без обмеження граничного розміру».

У решта частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в адміністративній справі №500/525/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 11.10.2019 року