Справа № 160/1054/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1054/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року в адміністративній справі №160/1054/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Неклеса О.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2018 року, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням до позивача застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 5753,80 грн. за платежем єдиний податок з фізичних осіб, проте вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем вчасно сплачено єдиний податок.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач не довів обставин затримки сплати авансового внеску єдиного податку у сумі 11507,60грн., а тому спірне рішення прийнято не обґрунтовано, оскільки цим рішенням засновано штраф у 50% за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов`язання у сумі 11507,60грн. Також в порушення норм чинного законодавства камеральна перевірка позивача проведена не посадовою особою контролюючого органу, а тому результати такої перевірки акт, на підставі якого винесено спірне рішення, є протиправним.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 13.02.2007р. Виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області.

На підставі п. п. 75.1.1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску проведено камеральну перевірку позивача, з питань своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку за січень 2017 року серпень 2018 року.

За результатами камеральної перевірки 24.09.2018 року складено акт про результати камеральної перевірки ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку за січень 2017 року серпень 2018 року за №56290/04-36-13-20-.

Актом перевірки від 24.09.2018 року №56290/04-36-13-20- встановлено порушення позивачем вимог п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України щодо термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку.

На підставі Акту камеральної перевірки від 24.09.2018 року №56290/04-36-13-20- відповідачем, з урахуванням виявлених порушень, прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ш № від 10.10.2018 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п. 10.1.2. ст. 10 ПК України до місцевих податків належать єдиний податок.

Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. п. 35.1. 35.3. ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 291.3. ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 293.1. ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п. 293.2 ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно п. 293.7 ст. 293 ПК України у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений цією статтею для відповідної групи таких платників єдиного податку.

Згідно п. 295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Пунктом 300.1. ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно п. 87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 131.2. ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно п. 122.1. ст. 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем 13.01.2017 року сплачено 276 грн. єдиного податку та станом на 01.01.2017 року у позивача була наявна переплата зі сплати єдиного податку у розмірі 230,56 грн.

Таким чином, оскільки ставка єдиного податку за січень 2017 року становила 640 грн., то за позивачем станом на 20.01.2017р. утворилась заборгованість у розмірі 133,44 грн. (640 грн. 276 грн. 230,56 грн.).

Надалі позивач у 2017 році щомісячно сплачував до бюджету по 640 грн., у зв`язку із чим після 20 числа кожного місяця на КОРПП обліковувалася недоїмка в сумі 133,44 грн. за попередній місяць.

При цьому, усі наступні сплати зараховувалися на погашення податкового боргу, що призвело до порушення порядку сплати єдиного податку.

Остаточно борг по сплаті єдиного податку ФОП ОСОБА_1 було погашено у грудні 2017 року шляхом внесення 775 грн., що призвело до утворення на початку 2018 року переплати у розмірі 1,56 грн., що підтверджується відомості з облікової картки платника ФОП ОСОБА_1 та наданими копіями платіжних доручень.

Крім того, зі змісту наданих до матеріалів справи платіжних доручень вбачається, що за період лютий - травень 2018 року ФОП ОСОБА_1 сплачувалось ЄСВ для ФОП у т.ч. спрощена система.

Авансові внески єдиного податку сплачувалися позивачем за січень 2018 року та починаючи з липня 2018 року.

Тобто недоїмку по сплаті єдиного податку, яка утворилась за березень-серпень 2018 року ФОП ОСОБА_1 сплачував починаючи з липня 2018 року.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно інформації КОРПП ГУ ДФС у Дніпропетровській області за ФОП ОСОБА_1 за період січень 2017 року серпень 2018 року рахувалась заборгованість зі сплати єдиного податку.

Пунктом 300.1. статті 300 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що з урахуванням заборгованості у платника податку відповідач та його посадові особи відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 ПКУ правомірно здійснювали зарахування коштів сплачених платником податків, в рахунок погашення податкового боргу, а тому податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2018 року про зобов`язання сплатити штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо посилань позивача на те, що камеральну перевірку проведено не посадовою особою контролюючого органу чим порушено норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що перевірка фактично відбувалася та правові наслідки для позивача має рішення, яке прийняте за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2018 року.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року в адміністративній справі №160/1054/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року в адміністративній справі №160/1054/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя В.А. Шальєва