Справа № 133/3102/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 133/3102/18

08 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Водночас, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та залишено апеляційну скаргу без руху з підстав пропуску останнім строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення такого строку із зазначенням інших підстав для його поновлення. Також даною ухвалою роз`яснено позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

На виконання вимог ухвали позивач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з наступного.

Норми статті 295 КАС України регулюють загальний порядок апеляційного оскарження судових рішень.

Разом з тим, предметом спору в даній справі є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого положеннями КУпАП, що відповідно до норм КАС України належить до категорії термінових справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності закріплено статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, вказаною нормою встановлено спеціальний порядок оскарження судових рішень у вказаних справах.

Як свідчать матеріали справи, рішення суду першої інстанції від 19.06.2019 ухвалено без участі сторін, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи положення частини четвертої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 19.06.2019 слід вважати 01.07.2019 з урахуванням ч. 6 ст. 120 КАС України.

З апеляційною скаргою скаржник звернувся до суду 08.08.2019, про що свідчить конверт, у якому апеляційна скарга надіслана до суду, тобто з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження судового рішення з моменту його проголошення.

Суд наголошує, що початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення з дати отримання особою рішення суду для термінових справ нормами КАС України не передбачений.

Разом з тим, згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № № 212/2354/18 (2-а/212/93/18), статті 286-289 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють спеціальні відносно статті 295 цього Кодексу строк на апеляційне оскарження і порядок обчислення цього строку, але водночас не обмежують повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 вказаного Кодексу. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження у визначених указаними статтями справах підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, із урахуванням визначених цими статтями особливостей, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення скаржник отримав 12.07.2019, про що свідчить копія конверту, у якому позивачу судом першої інстанції надіслано копію судового рішення.

Отже, виходячи із конституційних принципів і загальних засад права, десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 19.06.2019 з моменту його отримання розпочався 13.07.2019 і закінчився 22.07.2019.

Проте, як зазначалось, апеляційну скаргу скаржник подав до суду 08.08.2019, тобто з пропуском десятиденного строку з моменту отримання судового рішення.

У поданому на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 09.09.2019 клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, доводи позивача зводяться до того, що під час проголошення оскаржуваного судового рішення він не брав участі у судовому засіданні, тому керувався п.1 ч. 2 ст. 295 КАС України, яка передбачає право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня його вручення. Крім того, позивач вказав що має хронічні захворювання ускладненого остеохондрозу, надавши при цьому консультативний висновок.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосудця і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/3).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, доводи позивача, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, щодо неможливості подачі апеляційної скарги у строк, встановлений законом, у зв`язку з тим, що при подачі апеляційної скарги він керувався п.1 ч. 2 ст. 295 КАС України, яка передбачає право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, є безпідставними, оскільки, як зазначалось дана справа відноситься до категорії термінових справ, у яких встановлені спеціальні (скорочені) строки на оскарження судових рішень.

Крім того, у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, яке отримано позивачем, також роз`яснювалось позивачу право на апеляційне оскарження рішення упродовж 10 днів.

Як зазначалось, скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, однак, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Проте, колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу скаржник подав з пропуском десятиденного строку з моменту отримання судового рішення, а саме: 08.08.2019, тоді як останній день строку на апеляційне оскарження припадав на 22.07.2019.

Посилання позивача на те, що у зв`язку наявністю у нього хронічного захворювання - остеохондрозу, яке ускладнилось на момент апеляційного оскарження рішення суду у даній справі, він не мав змоги звернуться до суду з апеляційною скаргою у строк, встановлений законом, не заслуговує на увагу, оскільки позивачем не надано належних доказів про загострення хвороби саме упродовж періоду апеляційного оскарження судового рішення.

Наданий позивачем Консультативний висновок нейрохірурга, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки даний висновок датований 08.08.2019, тоді як період апеляційного оскарження рішення суду у даній справі розпочався з 20.06.2019 (з моменту проголошення рішення суду від 19.06.2019) і закінчився 22.07.2019 (з моменту отримання копії рішення суду від 19.06.2019), тобто Консультативний висновок про ускладнення захворювання позивача сформовано після закінчення строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених позивачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року.

2. Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року.

3. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

5. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.