Справа № 821/1166/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/1166/17
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Білецького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Історія справи.

Позивач - ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення, прийняті 19.07.2017 року:

- № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на суму 147 829,47 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 36 957,37 грн.;

- № про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за основним платежем на суму 12 319,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3 079,79 грн.

Пояснюючи суть заявлених вимог, ОСОБА_1 зазначив, що нарахування податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій, з боку контролюючого органу відбулося за несплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору за прощення ПАТ «Укрсоцбанком» у 2016 році боргу в розмірі 821 963,81 грн. (31 539,07 доларів США) - як додаткового блага, в розумінні положень пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними, позивач виходить із того, що вони неправильно розраховані.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що для визначення розміру суми прощеного боргу, контролюючий орган повинен був застосувати положення п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень ПК України. На його думку, у разі застосування вказаної норми, сума прощеного боргу буде становити 252 091,78 грн. замість 821 963,81 грн.

Саме, з останньої суми, на думку позивача, він має сплатити 45 376,52 грн. податку на доходи фізичних осіб та 3 781,38 грн. військового збору.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, проаналізувавши п.8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, виходив з того, що до суми загального річного оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором, розрахована як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року.

Тобто, суд вважав, що кредитні відносини між банком (кредитором) та клієнтом (позичальником) мають містити зміну валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, оскільки саме офіційний курс Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання бере участь у розрахунку суми, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу.

Не погоджуючись з таким судовим рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, що положення п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень ПК України та зазначає, що суд першої інстанції не застосовуються до спірних правовідносин.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову.

23 травня 2019 року, за касаційною скаргою ГУ ДФС у Херсонській області, Верховний Суд ухвалив постанову, якою скасував постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції, проаналізувавши норми ПК України, дійшов висновку, що апеляційна інстанція залишила поза увагою, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

При цьому, Верховний Суд також відзначив, що суд апеляційної інстанції, посилаючись на порушення контролюючим органом вимог пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, не навів відповідних обставин, встановлених судом першої інстанції в ході розгляду справи, за наявності яких слід застосовувати до спірних правовідносин вказані положення законодавства (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої).

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанком» 26.07.2006 року був укладений договір валютного кредиту №12/02-92.

12.02.2016 року сторонами кредитного договору внесені до нього зміни (договір № 3), що станом на дату укладення додаткової угоди, заборгованість за договором кредиту складає:

- заборгованість за кредитом в сумі 31 539 доларів США (п. 2.1);

- заборгованість за процентами щодо користування кредитом в сумі 23 914,07 доларів США.

Відповідно до умов додаткової угоди, позивач зобов`язався погасити кредит не пізніше 12.02.2016 року в сумі 16 300 доларів США (дана сума спрямовується на погашення заборгованості за відсотками за кредитним договором.)

На виконання вказаної додаткової угоди, 12.02.2016 року позивачем сплачено ПАТ «Укрсоцбанк» 16 300 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становило 425 163,79 грн.

Тобто, сума прощеного боргу склала 31 539,07 доларів США - тіла кредиту, що в еквіваленті до національної валюти на день прощення (12.02.2016 року), за розрахунком банку, становило 821 963,81 грн.

За результатами перевірки дотримання встановленого порядку подання податкових декларацій, контролюючим органом встановлено, що податковій Декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 декларує відсутність доходу за 2016 рік.

Проте, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді анулювання (прощення) заборгованості у 1 кварталі 2016 року в сумі 821 963,81 грн.

Контролюючим органом на ім`я ОСОБА_1 направлений лист від 10.03.2017 року про необхідність подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік щодо отриманих доходів у вигляді додаткового блага.

Станом на 29 червня 2017 року сума доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 821 963,81 грн. позивачем не відображена у відповідній Декларації.

29 червня 2017 року ГУ ДФС у Херсонській області провело документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року, за результатами якої склало акт від 05.07.2017 року.

За змістом акта встановлені порушення:

пп. 164.2.17. п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме невключення у 2016 році до загального річного оподатковуваного доходу та відсутність його декларування у вигляді суми боргу анульованого кредитором в розмірі 821 274,81 грн., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 147 829,47 грн;

пп. 1.4 п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до несплати військового збору за 2016 рік у сумі 12 319,13 грн.

19.07.2017 року відповідач прийняв наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 184 786,84 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 147 829,47 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 36 957,37 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір 15 398,92 грн., у т.ч. за основним платежем на суму 12 319,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3 079,79 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги, а також висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пункт 164.1 статті 164 ПК України передбачає, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абзац «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

При цьому, за правилами підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 179.1 статті 179 встановлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно з пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу.

Проаналізувавши викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому, кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Тобто, з викладеного можна дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що анульована у 2016 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.

При цьому, суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача, що спірні правовідносини повинні вирішуватися на підставі пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, оскільки зазначена норма стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню.

Проте, колегією суддів не встановлено та матеріали справи не містять будь-яких доказів зміни умов кредитного договору №12/02-92 від 26.07.2006 року щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Отже, спираючись на аналіз наведеного вище законодавства, слід визнати помилковими розрахунки апелянта, що валюту кредиту слід розраховувати за офіційним курсом долара до гривні, станом на 01.01. 2014 р. ( 1 долар США до гривні - 7,9930 грн).

Дана позиція суду апеляційної інстанції побудована на правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 року (справа №825/599/17; провадження № К/9901/31862/18), що розглядав справу за аналогічними правовідносинами та обставинами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що, відповідно до ст. 316 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 15.10.2019 року.