Справа № 200/8454/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року справа №200/8454/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року (повний текст складено 13 серпня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/8454/19-а (суддя І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

4 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про: - визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення виплати пенсії за період з 3 липня 2018 року по 31 січня 2019 року в розмірі 29630,23 грн. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, не проведення виплати підвищення та доплати до підвищення учасника бойових дій за січень та лютий 2019 року, неврахуванні при призначенні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2400 грн. та не проведення перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи вчителем початкових класів в середній школі №57 м. Донецька та не проведення перерахунку пенсії із зарахуванням довідки №165 про грошове забезпечення з липня 2016 року по червень 2017 року та довідки №166 про грошове забезпечення з липня 2017 року по червень 2018 року; - зобов`язання провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму невиплаченої частини пенсії у розмірі 29630,23 грн., а також провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2400 грн., із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи вчителем початкових класів в середній школі №57 м. Донецька та провести перерахунок і виплату пенсії із врахуванням довідки №165 про грошове забезпечення з липня 2016 року по червень 2017 року та довідки №166 про грошове забезпечення з липня 2017 року по червень 2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи вчителем початкових класів. Крім того, при визначені розміру пенсії, не ураховано матеріальну допомогу на оздоровлення; не виплачено підвищення та доплату до підвищення учасника бойових дій за певний період; пенсія не виплачена з моменту призначення по 31 січня 2019 року з посиланням на відсутність окремого порядку КМУ до Постанови №365; відмовлено здійснити перерахунок пенсії, згідно наданих довідок про грошове забезпечення, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/8454/19-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з липня 2018 року по грудень 2018 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати підвищення ОСОБА_1 як учаснику бойових дій за період з січня 2019 року по лютий 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 підвищення як учаснику бойових дій за період з січня 2019 року по лютий 2019 року включно. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати з липня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмову у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/8454/19-а повернуто заявникові.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 27 травня 1996 року по 6 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, з 7 листопада 2015 року по 2 липня 2018 року в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки Серія НОМЕР_1 . Позивач є пенсіонером за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 3 липня 2018 року довічно та має статус внутрішньо переміщеної особи.

Розмір пенсії позивачу розрахований на підставі документів наданих Головним управлінням Національної поліції Донецької області у розмірі 50% грошового забезпечення та складає 4992,05 грн. Так до розрахунок пенсії включено: посадовий оклад -2400 грн., оклад за військове звання 2000 грн., процентна надбавка за вислугу років 45% - 1980 грн., середньомісячна суму додаткових видів ГЗ за 24 місяці (премія) 3604,09 грн.(а.с. 39). Рішенням Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 14 грудня 2018 року №8/І/V/36 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій (а.с. 53).

22 лютого 2019 року позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою (довільної форми) про перерахунок пенсії із врахуванням стажу роботи вчителем початкових класів середньої школи №57 м. Донецьк надавши підтверджуючі документи (а.с.23-24).

Листом від 7 березня 2019 року №2741/03-1 відповідач повідомив ОСОБА_1 про Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону №2262, яким встановлено, що підготовка та подання документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється структурними підрозділом відповідного Міністерства(а.с. 25). Докази звернення позивача з відповідною заявою до Головного управління Національної поліції Донецької області матеріали справи не містять.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання інформації щодо здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із отриманням статусу учасника бойових дій, про індексацію пенсії та про причини невиплати пенсії за період з дня призначення по січень 2019 року та вимагала здійснити перерахунок пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (а.с.41-43).

Листом від 5 червня 2019 року №3172-Б-01відповідач повідомив, що відповідно до ст. 51 аб. 2 Закону №2262 підвищення як учаснику бойових дій призначено з 1 січня 2019 року в розмірі 374,25 грн., підстав для проведення індексації на даний час немає, пенсія за період з 1 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року обліковується та буде виплачена після прийняття окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови №365.

Згідно довідки про виплату пенсії ОСОБА_1 у період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно пенсія нараховувалася, але фактично не виплачувалася; з січня 2019 року виплата пенсії здійснюється, доплата УБД за січень-лютий 2019 року не виплачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII від 9 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262).

Відповідно до ст. 10 Закону №2262 призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Положеннями ст.48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Виконання зазначених функцій врегульовано також Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі Порядок).

Відповідно до пунктів 1, 7 зазначеного Порядку документи для призначення та перерахунку пенсій (в тому числі грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, довідка про додаткові види грошового забезпечення та довідки для проведення перерахунку пенсії) подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами міністерств та інших державних органів, в яких колишні військовослужбовці проходили службу.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Аналізуючи наведене, можна дійти висновку, що органи Пенсійного фонду не мають відповідних повноважень щодо визначення розміру та складових грошового забезпечення, розрахунку вислуги років, грошового забезпечення для обчислення (перерахунку) пенсій. Дане питання належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів, які несуть відповідальність за правильність і достовірність їх встановлення.

З матеріалів справи убачається, що календарний строк служби ОСОБА_1 складає 22 року 01 місяць 06 днів, трудовий стаж (час роботи в цивільних організаціях, навчання та інше) 03 року 09 місяців 29 днів, загальний трудовий стаж для призначення пенсії складає 25 років 11 місяців 05 днів, що підтверджується розрахунком загального трудового стажу за вислугу років з урахуванням трудового стажу працівника Національної поліції України.

При цьому, доказів звернення позивача до уповноваженого структурного підрозділу щодо розрахунку загального трудового стажу з урахуванням роботи вчителем початкових класів матеріали справи не містять.

Стосовно зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням довідок про грошове забезпечення суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Разом з тим, п. 4 Порядку встановлено, зокрема, що заява про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

За правилами п. 7 Порядку для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи, серед іншого, заява про призначення пенсії. Примірник заяви про призначення/перерахунок пенсії, затверджений у додатку 1 цього Порядку.

При цьому матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Пенсійного органу із заявою щодо зарахування певних періодів роботи та про перерахунок пенсії відповідно до вимог, які визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тобто із заявою встановленого зразка. Тому позов в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи вчителем початкових класів та зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням довідок про грошове забезпечення задоволенню не підлягає.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 липня 2018 року по справі справа № 461/4328/16-а.

Стосовно позовної вимоги щодо неврахування при призначенні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2400 грн. судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно частин 2 та 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу,прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією застосування зазначених норм матеріального права викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Отже, суд зазначає, що одноразова матеріальна допомога на оздоровлення не входить до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, має одноразовий характер, відтак у відповідачів відсутні законні підстави для включення її розміру при обчисленні пенсії.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та доплати учаснику бойових дій судом першої інстанції зазначено наступне.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Листом від 5 червня 2019 року №3172-Б-01відповідач повідомив, що пенсія за період з 1 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року обліковується та буде виплачена після прийняття окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови №365. При цьому, як вже зазначалось вище, у період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно пенсія нараховувалася, але фактично не виплачувалася; з січня 2019 року виплата пенсії здійснюється, доплата УБД за січень-лютий 2019 року не виплачена, що підтверджується відповідною довідкою.

Згідно ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на викладене, умовою призначення (продовження) виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку в місці перебування, що підтверджується відповідною довідкою; про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи прийнятого відповідачем рішення про припинення виплати позивачу пенсії, як то передбачено ст. 49 Закону №1058, суд першої інстанції дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірності невиплати пенсії позивачу та вважає, що така невиплата є протиправною, вчиненою не у визначений законом спосіб.

Стосовно тверджень відповідача щодо правомірності відмови у виплаті пенсії за минулий період на підставі Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08 червня 2016 року №365, судом зазначено, що зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт, не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

На підставі зазначеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги щодо стягнення невиплачену частину пенсії у розмірі 29630,23 грн. та підвищення та доплату до підвищення учасника бойових дій у розмірі 828,50 грн. суд зазначяє, що матеріалами справи не підтверджена сума заборгованості у зазначеному розмірі, тому обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що слід прийняти рішення про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість по пенсії та доплату учаснику бойових дій.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 46 Закону України від 09 липня 2000 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного убачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, від 24 січня 2019 року по справі №159/1651/17 висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, оскільки пенсія з липня 2018 року не була виплачена у встановлені терміни з вини відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов висновку, що за вищенаведеною нормою зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом. Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/8454/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 200/8454/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко