Справа № 182/2678/19
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2678/19
Провадження № 2-а/0182/56/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.10.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП старшого сержанта поліції Губи Вадима Юрійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилався на те, що 06 вересня 2018 року поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП ст.сержантом поліції Губа В.Ю. було винесено постанову серії ДП18 №080933 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом, він, нібито, не був в пристебнутому мотошоломі та не мав права керування транспортним засобом. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 06.09.2018 року, о 03 год. 30 хв. за адресою: вул.Шевченка, 69 в м.Нікополі його було зупинено ст.сержантом поліції Губою В.Ю. та звинувачено в тому, що він під час керування мопедом, нібито, не був в пристебнутому мотошоломі та не мав права керування транспортним засобом. Дані обставини стали підставою для винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. За приписами ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 1 ст.283 КУпАП встановлено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також, за приписами ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Частиною першою ст.268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем, всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Вказаній нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015. Так, Конституційний Суд України вирішив, що положення ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання, необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Також у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що приписами ст.33, 245, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. За приписами ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання. Разом з тим, відповідач, всупереч положенням ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, у відповідача відсутні жодні докази на підтвердження вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, які б свідчили про правомірність винесення постанови. Наявність у його діях складу правопорушення підтверджується тільки постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 080933 від 06.09.2018 року, що не є достатнім доказом для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому, вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні його до адміністративної відповідальності враховано надані ним пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено права та обов`язки. Відповідно до ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Постанова серії ДП18 № 080933 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. була винесена 06.09.2018 року. Проте, про існування даної постанови він дізнався лише у квітні місяці 2019 року, коли зазначена постанова надійшла до бухгалтерії підприємства де він працює для примусового виконання за постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанову про відкриття виконавчого провадження разом з копією постанови про адміністративне правопорушення було отримано ним лише 11.04.2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому позовна заява про скасування постанови подається в межах строків встановлених чинним законодавством. За таких обставин звернувся до суду і просить скасувати постанову поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП ст.сержанта поліції Губи В.Ю. серія НОМЕР_1 18 №080933 від 06.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу 510, 00 грн., провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду по справі був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень чи відзив на позов не надав, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у свою відсутність до суду не надав також.

Відповідно до ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, наданими сторонами по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно п.2.1.а. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п.2.3.г. Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно з ч.2 ст.126 КУпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним

сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі N2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто

протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 06.09.2018 року відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції Губою В.Ю. складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 18 № 080933 , в якій вказано, що водій ОСОБА_1 06.09.2018 року, о 3 год. 30 хв. в м.Нікополі по вул.Шевченко, 69 керував мопедом, не був в пристебнутому мотошлемі та не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.п.2.1а ПДР України п.п.2.3г ПДР України. та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. В цей же день інспектором було накладено на позивача по справі адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень (а.с.3).

Однак, жодного доказу, яким би було зафіксовано, згідно чинного законодавства, вказане вище порушення відповідачем до суду надано не було. В графі «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Таким чином, порушень ПДР України з боку позивача по справі відповідачем належним чином не доведено.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 06.09.2018 року, о 03 год. 30 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 18 № 080933, поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції Губою Вадимом Юрійовичем, і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як незаконну.

В інших позовних вимогах відмовити.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 080933 від 06.09.2018 року, яка винесена поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції Губою Вадимом Юрійовичем, стосовно ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал