Справа № 420/2397/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Категорія 112010000м.ОдесаСправа № 420/2397/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що визначений Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки розмір посадового окладу, на рівні тарифного розряду - 20, не відповідає штатній категорії посади, яку позивач обіймав на час звільнення з військової служби, встановлений в меншому розмірі - 4 510,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року позов задоволено. Визнано дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки при приведенні розміру посадового окладу у відповідність до посади, яку ОСОБА_1 обіймав перед звільненням з військової служби, протиправними. Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 замість поданої в 2018 році на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», враховуючи у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, посадовий оклад у розмірі 5074,56 грн. та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для проведення її перерахунку.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що довідка, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії, була виготовлена Одеським обласним військовим комісаріатом 20.03.2018 року, в свою чергу Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки утворено 29.12.2018 року.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з наказу заступника Міністра оборони України командувача військово-повітряних сил України (по особовому складу) №0279 від 31 серпня 1999 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 65, підпункту «В», за станом здоров`я (а.с.12).

ОСОБА_1 знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію у відповідності до Закону України №2262-XII від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачу призначена пенсія з 01.01.2000 року та відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років від 20.12.2017 року сума грошового забезпечення складає:

- посадовий оклад 1050,00 грн.;

- оклад за військове звання 125,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 40% - 470,00 грн.;

- робота з таємними виробами, носіями, документами 10% 10% - 105,00 грн.;

- надбавка за особливо важливі завдання 50% - 822,00 грн.;

- премія 10% - 105,00 грн.;

- всього 2677,50 грн. (а.с.19).

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України №ЮО99453 від 20 березня 2018 року, виданою Одеським обласним військовим комісаріатом, зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018 року, за посадою начальник авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази, становить:

- посадовий оклад 4510,00 грн.;

- оклад за військовим званням (майор) 1340,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) 2925,00 грн.;

- усього 8775,00 грн. (а.с.20).

Відповідно до перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, пенсія за вислугу років позивача становить:

- посадовий оклад 4510,00 грн.;

- оклад за військове звання 1340,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 50% - 2925,00 грн.;

- всього 8775,00 грн. (а.с.21).

25 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою (вхід. №1379) до Одеського обласного військового комісара Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій позивач просив надати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії, згідно ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.24).

09 жовтня 2018 року позивач звернувся з заявою (вхід. №7319) до Одеського обласного військового комісара, в якій просив надати роз`яснення, чому посаду позивача, яку він обіймав на час звільнення зі служби начальник авіаційної технічної служби занизили на чотири тарифні розряди (а.с.22).

22 жовтня 2018 року Одеський обласний військовий комісаріат листом за №7553 повідомив, що на дату звільнення зі служби ОСОБА_1 займав посаду начальник авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази. Оскільки у схемах, визначених у додатках 1-22 наказу Міністерства оборони України №90 ввід 01.03.20018 року, відповідної або аналогічної посади, яка позивач займав на дату звільнення зі служби не має, то керуючись абзацом 2 пункту 1 цього ж наказу, за цією посадою станом на 01.03.2018 року встановлено 20 тарифний розряд, який відповідає посадовому окладу 4510 грн. (а.с.23).

25 січня 2019 року Позивач звернувся з заявою до командування Повітряних Сил Збройних Сил України в якій просив надати довідку, що посада позивача, яку він займав на час звільнення зі служби, начальник авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази, згідно штатної посадової категорії, військове звання майор, військово-облікова спеціальність ВОС 4602013 є аналогічною посадою начальника авіаційно-технічної служби авіа бригади, згідно штатної посадової категорії військове звання капітан, військово-облікова спеціальність ВОС 4602013, що визначена у схемах додатку 1-22 наказу МОУ №90 від 01.03.2018 року (а.с.26).

13 лютого 2019 року Листом за №350/106/2/118 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що посада начальника авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази є аналогічною посаді начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади. (а.с.27).

01 березня 2019 року Листом за №1541 Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зазначив, що у схемах тарифних розрядів за основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, визначених у додатках 1-22 наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 року, відповідної або аналогічної посади, яку позивач займав на дату звільнення зі служби не має, таким чином, керуючись абзацом 2 пункту 1 цього ж наказу, за цією посадою станом на 01.03.2018 року встановлено 20 тарифний розряд, що складає 4510,00 грн. Водночас, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зазначив, що лист командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2019 року №350/106/2118 стосується діючих осіб офіцерського складу, які обіймають посаду «начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади» і не є підставою для здійснення перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року та складанню Одеським обласним військовим комісаром довідок про розмір грошового забезпечення (а.с.25).

22 березня 2019 року Листом за №350/106/2/254 військова частина НОМЕР_1 зазначила, що згідно діючого штату №15/132:

- посадовий оклад начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади визначено 1020-1075 грн., що згідно наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 року, відповідає 24 тарифному розряду;

- штатно-посадова категорія начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади визначено капітан;

- військово-облікова спеціальність 4602013 (а.с.28).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо розрахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив, що посада позивача на час звільнення зі служби «начальник авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази» за класифікаційними характеристиками, зокрема штатної посадової категорії військове звання майор, військова облікова спеціальність ВОС 4602013 є аналогічною посаді - «начальник авіаційно-технічної служби авіаційної бригади», а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України №332/1/18 дск від 28.11.2018 року «Про проведення додаткових організаційних заходів Збройних Сил України в 2018 році» та директиви командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №17 дск від 01.12.2018 року «Про проведення додаткових організаційних заходів в військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у 2018 та 2019 роках та відповідно до Наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №517 від 12.12.2018 року «Про введення в дію штату Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №43/056», ІНФОРМАЦІЯ_3 з 29.12.2018 року переформовано в Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Згідно до аб.2 ч.2 Розпорядження Кабінету Міністрів України №492-р від 19 липня 2017 року «Про реалізацію пілотного проекту щодо утворення територіального центру комплектування та соціальної підтримки» територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальний центр) на період реалізації пілотного проекту здійснює повноваження, які покладені відповідно до законодавства на військові комісаріати, та забезпечує дотримання вимог законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, а начальник територіального центру здійснює повноваження, які покладені відповідно до законодавства на військового комісара.

Таким чином, починаючи з 29.12.2018 року Одеський обласний військовий комісаріат переформований в Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та виконує функції, які були покладені на Одеський обласний військовий комісаріат.

Питання пенсійного забезпечення військових пенсіонерів регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-ХІІ).

Частиною 3 ст.43 Закону №2262-ХІІ встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до п.2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Відповідно до п.1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року (далі Порядок №45), пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3 Порядку №45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі (п.4 Порядку №45).

Відповідно до п.5 Порядку №45 під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена (п.6 Порядку №45).

Суд критично відноситься до доводів відповідача, що оскільки у додатках 1-22 Наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 року, відповідної або аналогічної посади, яку позивач займав на дату звільнення зі служби не має, то позивачу встановлено 20 тарифний розряд, який відповідає посадовому окладу 4510 грн., з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.

Згідно до п.4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідно до Додатку 1 Постанови №704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу», тарифний розряд 24 відповідає тарифному коефіцієнту 2,88.

Згідно примітки 1 до Додатку 1 Постанови №704 посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Наказом Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 року «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України» (надалі Наказ №90), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (із змінами), з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України встановлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до цього наказу.

Відповідно до Додатку 9 Наказу №90 схема тарифних розрядів за основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України бригади (усіх найменувань), встановлено для начальника авіаційно-технічної служби тарифний розряд - 24.

Позивача звільнено з посади «начальник авіаційно-технічної служби», ВОС 4602013, штатне військове звання майор.

13.02.2019 року у листі за №350/106/2/118 військова частина НОМЕР_1 зазначила, що у ході проведення реформування Збройних Сил України створювались різноманітні організаційні структури. У кожному варіанті тилова складова (окремий батальйон аеродромно-технічного забезпечення, авіаційно-технічна база, окремий батальйон забезпечення) призначена для забезпечення авіаційної складової (авіаційні ескадрильї, авіаційний полк). На цей час зазначені структури об`єднані в авіаційну бригаду. Функції начальників служб (продовольчої, речової, авіаційно-технічної і т.д.) не змінні у всіх варіантах структур. Таким чином, посада начальника авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази є аналогічною посаді начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади (а.с.27).

22.03.2019 року листом за №350/106/2/254 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що згідно діючого штату №15/132:

- посадовий оклад начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади визначено 1020 1075 грн., що згідно наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 року, відповідає 24 тарифному розряду;

- штатно-посадова категорія начальника авіаційно-технічної служби авіаційної бригади визначено капітан;

- військово-облікова спеціальність 4602013 (а.с.28).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посада позивача на час звільнення зі служби «начальник авіаційно-технічної служби авіаційно-технічної бази» за класифікаційними характеристиками, зокрема штатної посадової категорії військове звання майор, військова облікова спеціальність ВОС 4602013 є аналогічною посаді - «начальник авіаційно-технічної служби авіаційної бригади», а тому розмір посадового окладу, на рівні тарифного розряду 20, який було зазначено у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України від 20 березня 2018 року є протиправним та не відповідає штатній категорії посади, яку ОСОБА_1 обіймав на час звільнення з військової служби.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до суду, може здійснюватись судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини, громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне для повного захисту прав та інтересів позивача, виходячи з вимог ст. 5 КАС України вийти за межі позовних вимог та прийняти постанову про визнання дії Одеського обласного військового комісаріату при приведенні розміру посадового окладу у відповідність до посади, яку ОСОБА_1 обіймав перед звільненням з військової служби, протиправними, оскільки довідка, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії, була виготовлена саме Одеським обласним військовим комісаріатом 20.03.2018 року та листування щодо приведення у відповідність до чинного законодавства посадового окладу Позивача здійснювалось саме з Одеським обласним військовим комісаріатом.

Проте, так як на даний час всі повноваження військомату перейшли до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, саме даний орган суд зобов`язує вчинити певні дії, а саме підготувати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 замість поданої в 2018 році на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», враховуючи у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, посадовий оклад у розмірі 5074,56 грн. та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для проведення її перерахунку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року по справі № 420/2397/19, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 при приведенні розміру посадового окладу у відповідність до посади, яку ОСОБА_1 обіймав перед звільненням з військової служби, протиправними.

Зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 замість поданої в 2018 році на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», враховуючи у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, 24 тарифний розряд та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для проведення її перерахунку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.