Справа № 640/4119/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4119/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної адміністрації про визнання нечинним та скасування рішення від 10.09.2018,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної адміністрації, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.09.2018;

- стягнути з відповідача заборгованість з виплати щомісячної державної адресної допомоги за період з 10.09.2018 по 10.03.2019 у розмірі 2652,00 грн.;

- зобов`язати відповідача призначити (поновити) позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання з 10.03.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

13.12.2017 позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про надання щомісячної адресної допомоги.

Рішенням відповідача про призначення допомоги переміщеним особам на проживання позивачу призначено щомісячну грошову допомогу на період з 13.12.2017 по 12.02.2018 у розмірі 442,00 грн., а на період з 13.02.2018 по 12.04.2018 у розмірі 221,00 грн.

04.09.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання щомісячної адресної допомоги, у якій повідомив про своє працевлаштування на Державному підприємстві «Інформаційні судові системи» з 09.07.2018.

04.09.2018 відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні адресної грошової допомоги, про що листом від 10.09.2018 за вих. № 2969 було проінформовано позивача.

Незгода позивача із зазначеним рішенням відповідача, зумовила його звернення до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з наступного:

- відповідно до копії довідки Держаного підприємства «Інформаційні судові системи» ДСА України від 09.07.2018 за вих. №2560/0/2-18-Вих позивача працевлаштовано лише з 09.07.2018, тобто, після припинення виплати адресної грошової допомоги, а тому, з урахуванням приписів абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505, вказана обставина виключила можливість призначення йому відповідачем такої допомоги на підставі повторної заяви від 04.09.2018.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Кабінет Міністрів України постановою від 01.10.2015 № 505 затвердив Порядок, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. (п. 3 Порядку)

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Для отримання інформації про періоди реєстрації працездатних членів сім`ї, яким призначено грошову допомогу, у державній службі зайнятості, Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб державній службі зайнятості, яка протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію про періоди реєстрації цих осіб як безробітних чи осіб, які шукають роботу.

Для контролю за фактом працевлаштування працездатних членів сім`ї, яким призначено грошову допомогу (в тому числі за направленням державної служби зайнятості), Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб Пенсійному фонду України, який протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (п. 7 Порядку)

Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. (п. 12 Порядку)

Зважаючи на те, що позивачем в даній справі оскаржене рішення відповідача від 10.09.2018, яке фактично не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а лише листом-інформацією про прийняте ним рішення від 04.09.2018, під час розгляду вказаної справи, заявлена вимога до відповідача про визнання протиправним та скасування стосується саме рішення від 04.09.2018.

Слід зазначити, що виплата позивачу адресної допомоги була припинена з 13.04.2018, як особі працездатного віку, яка не працевлаштувалась, на підставі приписів абз. 1 п. 7 Порядку № 505.

Надалі, 04.09.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, у якій просив саме поновити виплату щомісячної адресної допомоги та повідомив про своє працевлаштування на Державному підприємстві «Інформаційні судові системи» з 09.07.2018. (а.с. 8) Зазначене вказує на те, що під визначенням «поновити» мається на увазі відновлення виплати зазначеної допомоги з наступного дня, що передував припиненню, а не прохання про нове призначення допомоги з моменту звернення з відповідною заявою після повідомлення про працевлаштування.

Отже, враховуючи норми абз. 1 п. 7 Порядку № 505, відповідач не мав правових підстав для поновлення виплати такої допомоги на підставі заяви від 04.09.2018.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що положення Порядку № 505 не містять обмежень в частині можливості звернення особи за призначенням адресної допомоги після працевлаштування. Встановлені абз. 10 п. 3 Порядку № 505 обмеження стосуються лише випадку, коли мало місце первинне призначення допомоги, після чого її розмір було на наступні два місяці зменшено на 50 відсотків, а на наступний період - припинено, після чого, особа, не працевлаштувавшись, знову звернулась за вказаної адресною допомогою. У даному ж випадку, позивач, повідомивши про своє працевлаштування, мав право на нове призначення адресної допомоги, проте, звернувся із заявою, в якій просив поновити її виплату, що вказує на правомірність в даному випадку дій відповідача при наданні оскаржуваної відмови та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутись до відповідача з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам на проживання, з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду даної справи.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині ненадання можливості позивачу надати відповідь на відзив, колегія суддів зазначає, що згідно ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.04.2019, провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно п. 2 ст. 263 КАС України, яким передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а тому, за приписами ч. 3 вказаної статті, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Посилання апелянта на помилки у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення в частині зазначення «оскаржуваного податкового повідомлення-рішення» є необгрунтованими, оскільки зазначене, в силу положень ст. 253 КАС України, є опискою та може бути виправлено за заявою учасника справи та/або за власною ініціативою суду та жодним чином не впливає на висновки суду по суті розгляду позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права під час розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Кузьменко