Справа № 300/1705/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2019 р. справа № 300/1705/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та сум індексації грошового забезпечення, а також зобов`язання здійснити такий перерахунок починаючи з 30.12.2017, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) 13.08.2019 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду) про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та сум індексації грошового забезпечення, а також зобов`язання здійснити такий перерахунок починаючи з 30.12.2017.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням (включенням) до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди як одного із видів щомісячного додаткового грошового забезпечення. На переконання позивача такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є неправомірними, вчиненими всупереч нормам чинного законодавства, які грубо порушують його право на пенсійне забезпечення в належному розмірі. Як стверджує позивач із сум отримуваної щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки про види грошового забезпечення №67 від 26.03.2018 і довідки №68 від 26.03.2018, виданих військовою частиною НОМЕР_1 , щомісяця сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відтак остання повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, в тому числі із врахуванням сум індексації грошового забезпечення. Окрім іншого вказує на те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому також має бути врахована до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії. До таких спірних правовідносин позивач просить в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) застосувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №522/2738/17 від 06.02.2019. У зв`язку із вказаним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Просив зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання рішення суду протягом місяця, з дня набрання рішенням законної сили.
За наслідками усунення позивачем недоліків позовної засіви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 відповідно до статті 263 КАС України відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.1-3).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 18.09.2019 із відповідними письмовими доказами (а.с.38-40, 41-57). У відзиві представник Головного управління ПФУ в області заперечив проти позовних вимог позивача та посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 за №4-рп/2015 зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення як для перерахунку, так і для призначення пенсії. Водночас відмітив, що норми пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат, як щомісячна додаткова грошова винагорода. Такі виплати, на переконання відповідача, є разовими платежами та за своєю суттю являється державними соціальними гарантіями для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому вони не входять до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Відтак, відповідач не наділений правом самостійно визначати розмір і склад грошового забезпечення військовослужбовця. Стосовно індексації, відповідач вказав на відсутність правових підстав для її включення до грошового забезпечення, так як індексація є також соціальною гарантією, яка компенсується громадянам подорожчання споживчих товарів послуг, в тому числі не відноситься до виплат, на які нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія. Щодо необхідності подання звіту про виконання рішення суду у встановлений строк, то позивач не вказав на наявність обґрунтованих підстав для встановлення судового контролю. Окрім іншого, орган пенсійного забезпечення вказує на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справу, вивчивши відзив на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Як встановлено судом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 18.12.2017 за №58, лейтенанта ОСОБА_1 , техніка обслуги обслуговування авіаційного обладнання інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї, звільнено з військової служби у запас Збройних сил України (за станом здоров`я) за підпунктом "б" пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2017 за №246, ОСОБА_1 з 29.12.2017 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.49).
На підставі поданих до Головного управління ПФУ в області документів, в тому числі подання про призначення пенсії №13 від 19.01.2018, заяви про призначення пенсії, грошового атестату від 29.12.2019, довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 15.01.2018 за №14, грошового атестату серії ЗУ №303248 від 29.12.2017 позивачу призначена пенсія за вислугу років (а.с.45, 46-47, 50-51, 52, 53).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 15.04.2019 (а.с.11-12), в якій просив, зокрема, здійснити перерахунок пенсії із врахуванням (включенням) до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та суми індексації грошового забезпечення. До заяви долучив довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67 і №68 (а.с.13, 14).
Відповідач, листом від 25.04.2019 за №521/Х-15 (а.с.15-16) відмовив ОСОБА_1 у проведенні такого перерахунку пенсії, вказавши на відсутність правових підстав, оскільки станом на момент звернення позивача із вказаною заявою, не визначено нових умов, порядку і розмірів для проведення перерахунку пенсії. Також повідомлено позивача про те, що після набрання законної сили постанови Великої Палати Верховного Суду України від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, нормативно-правових актів щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, не приймалось. Оскільки норми статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та пункту 7 постанови №393 від 17.07.1992 Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат, як щомісячна додаткова грошова винагорода. Вказав, що дана виплата є разовим платежем та за своєю суттю є державною соціальною гарантією для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому вона не входять до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
Позивач, вважаючи протиправною відмову органу пенсійного фонду у проведенні перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2011-XII)
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Виходячи із вказаного можна дійти висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Досліджуючи доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення, суд виходить із наступного.
Частиною 1 статті 15 Закону №2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ).
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Так, частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (надалі по тексту також КМУ).
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 за №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (надалі по тексту також Постанова №393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, виключно види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 06.02.2019 у справі 522/2738/17.
Даною постановою Велика Палата Верховного Суду, серед іншого, "зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 2 листопада 2013 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 28 грудня 2016 року №3528 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди".
Описова частина коментованої постанови Великої Палати Верховного Суду свідчить, що 2 листопада 2013 року є датою призначення ОСОБА_3 пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність поновлення порушеного права колишнього військовослужбовця саме із дати призначення пенсії.
Крім того, висновки Великої палати суду касаційної інстанції свідчать, що так як щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний (щомісячний) характер і виплачувалася протягом останніх 24 місяці перед звільненням, то в розумінні частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ і пункту 7 Постанови №393 вона є одним із видів щомісячного додаткового грошового забезпечення, із розміру (складу) якого обчислюється пенсія.
Як з`ясовано вище, позивач 15.04.2019, звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, долучив довідку військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67, зміст якої свідчить про щомісячну виплату ОСОБА_1 в період з грудня 2015 року по грудень 2017 року, серед іншого, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка в загальному становила 86 858,86 гривень, в тому числі: у 2015 році 2 616,30 гривень, у 2016 році 42 253,93 гривень і у 2017 році 41 988,63 гривень (а.с.13).
Також позивачем долучено довідку військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №68, яка містить відомості про сплату із вищевказаних сум щомісячної додаткової грошової винагороди єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67 про грошове забезпечення позивача містить відомості за 25 календарних місяців служби перед звільненням, що суперечить пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 за №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".
Нормами Постанови №393 визначено, що розмір щомісячних додаткових видів забезпечення та премій визначається за 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням.
При цьому, останнім робочим днем, а відповідно і днем служби, є день звільнення, тобто день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що днем звільнення ОСОБА_1 є 18 грудня 2017 року, відповідно, 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням є період з 1 грудня 2015 року по 30 листопада 2017 року, оскільки моментом безпосереднього закінчення служби позивача є саме 18 грудня 2017 року.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що для спірного перерахунку пенсії довідка повинна містити відомості про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (щомісячної додаткової грошової винагороди) саме за період з 1 грудня 2015 року по 30 листопада 2017 року.
Відтак, враховуючи те, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №68 про грошове забезпечення позивача видана за 25 календарних місяців, то на переконання суду, слід брати до уваги суми щомісячної додаткової грошової винагороди отриманих позивачем в період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, які підлягають включенню до складу щомісячного додаткового грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого здійснюється обчислення пенсії.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що отримувана ОСОБА_1 в період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67 щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу з 30 грудня 2017 року пенсії підлягає перерахунку.
Наявною в матеріалах справи довідкою військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67, підтверджено також проведення індексації грошового забезпечення позивача у 2015 році (334,53 гривень). В той же час згідно вказаної довідки, у 2016-2017 роках така індексація не проводилась.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №68 здійснювалось нарахування та сплата єдиного соціального внеску із індексації доходів.
Так, статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 за №2017-ІІІ (надалі по тексту також Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно із частиною 2 статті 19 Закону №2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 за №1282-ХІІ (надалі по тексту також Закон №1282-ХІІ).
Згідно статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Так як індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також враховуючи обставину врегулювання здійснення індексації окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-XII містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII або Закону №2262-ХІІ.
Статтею 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, який підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Згідно зі статтею 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (в подальшому 103 відсотка). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Таким чином підлягає включенню до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, індексацію грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № №522/9655/16-а та у постанові від 23.04.2019 у справі № 345/3722/16-а.
Згідно вимог частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отож, підсумовуючи все вищевикладене, суд враховуючи висновки постанови Великої Палати Верховного Суду України від 06.02.2019 у справі 522/2738/17, вказує на наявність обґрунтованих правових підстав для включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 календарних місяці перед звільненням зі служби та сум індексації грошового забезпечення, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Стосовно доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, щодо пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, слід зазначити наступне.
Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідач, стверджуючи, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом, не наводить жодного обґрунтування про обізнаність позивача щодо конкретної складової та обставин обчислення/розрахунку розміру своєї пенсії, в тому числі, після проведення перерахунку, при цьому, орган пенсійного фонду не навів будь яких обґрунтувань та не надав жодних доказів на підтвердження даної обставини і власних аргументів.
Водночас Законом №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина 3 статті 51 цього Закону).
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на час призначення йому пенсії мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним щомісячної додаткової грошової винагороди, а Головне управління ПФУ в області протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням названого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення та сум індексації підлягають задоволенню без обмеження строком, зокрема, з 30 грудня 2017 року.
Вказаний висновок суду повністю відповідає приписам статті 51 Закону №2262-ХІІ.
Слід констатувати, що таке порушення права позивача на належний розмір пенсії мало місце у зв`язку із незабезпеченням відповідним державним органом, який видав довідки для призначення/перерахунку пенсії (військової частини з якої мало місце звільнення) та територіального органу Пенсійного фонду України саме на стадії прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 його пенсії.
Про обставини отримання ОСОБА_1 відповідної щомісячної додаткової грошової винагороди у 2015-2017 роках, відповідач дізнався від позивача в квітні 2019 року. Відтак, знаючи про такі відомості, Головне управління Пенсійного фонду України в області, протиправно не врахувало її при вирішенні питання про перерахунок пенсії.
З приводу посилання відповідача на необхідність застосування у спірному випадку висновків, визначених у Рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 у справі №4-рп/2015, то суд відзначає, що предметом конституційного звернення громадянина ОСОБА_2 було офіційне тлумачення саме положень першого речення частини третьої статті 63 Закону №2262-ХІІ, які врегульовують правовідносини із перерахунку пенсії.
У спірних же відносинах предметом застосування є приписи частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ і пункту 7 Постанови №393, що врегульовують питання призначення, а не перерахунку пенсії колишнім військовослужбовцям, так як порушення права ОСОБА_1 мало місце саме при призначенні йому пенсії і обчислення її розміру.
Більше того, як зазначено вище, суд в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 06.02.2019 у справі 522/2738/17.
Серед іншого, позивач просить зобов`язати відповідача подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду протягом місяця, з дня набрання законної сили, звіт про виконання судового рішення.
З даного приводу суд вказує на наступне.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано, зокрема, статтею 382 КАС України. Так, згідно з частинами 1 та 2 цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту вищенаведених положень Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що суд наділений повноваженням встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним повноваженням суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Проаналізувавши наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для встановлення судового контролю за виконанням даного рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду, так як судом не встановлено обставин відмови зі сторони відповідача у добровільному виконанні судового рішення, чи зволікання у його виконанні, після набрання ним законної сили, а отже позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення суду, не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, з урахуванням висновку про часткове задоволення позову, на переконання суду, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 576,30 гривень, що становить 75 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору.
Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 календарних місяці перед звільненням та сум індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 30.12.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, отриманих за 24 календарних місяців перед звільненням (з грудня 2015 року по листопад 2017 року) та сум індексації грошового забезпечення відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2018 за №67 і №68, з врахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 576,30 гривень (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони справи:
Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 .
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.