Справа № 540/906/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/906/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року, прийняте у складі суду судді: Гомельчука С.В. в місті Херсон по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень, а саме: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 12 березня 2019 року №006815405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 95727,25 грн. за порушення п. 2.6 глави 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15 грудня 2004 року та п.11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №148 від 29 грудня 2017 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12 березня 2019 року № 00691405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. на підставі п.121.1 ст.121 ПК України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відмовлено повністю..

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції дійшов висновку про допущення ФОП ОСОБА_1 порядку оприбуткування готівки в касі, при обставинах внесення до книги КОРО даних про оприбуткування на основі чеків розрахункової книжку з причин неможливості використання РРО у зв`язку із відключенням подачі електричної енергії, так як, позивачем не надано доказів підтвердження факту відключення подачі електроенергії у спірні період оприбуткування готівки, тим самим надано наперед встановлене значення доказам, що надані відповідачем. Апелянт вказує, що норми законодавства не передбачають обов`язку суб`єкт господарювання надавати або зберігати документи (докази) на підтвердження обставин відключення електричної енергії у період коли йому довелося здійснювати оприбуткування готівки у порядку ст.5 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому апелянт зазначає, що отримати відповідне підтвердження від Херсонських РЕМ АТ Херсонобленерго позивач зміг лише після ухвалення судового рішення.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовні до спірних відносин норми матеріального права, щодо допущення позивачем порушення п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства готівка, отримана за час технічно несправності РРО та за час відсутності електричної енергії ФОП ОСОБА_1 була у повному обсязі оприбуткована у розділі 2 КОРО "Облік руху готівки" КОРО. Суми готівки відображені у РК та оприбутковані у розділі З КОРО «Обліку розрахункових квитанцій». На думку апелянта, ФОП ОСОБА_1 здійснювала оприбуткування готівки в порядку, передбаченому чинним законодавством України з урахуванням особливостей, що встановлені для оприбуткування готівки при здійсненні розрахунків з використанням РРО, при цьому відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх допустимих та належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне оприбуткування готівки. Окрім того, апелянт вважає, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доказам наданим позивачем - розрахунковій книжці, витягам з книги КОРО в яких підприємцем зроблені записи щодо оприбуткування готівки відповідно до вимог закону.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі ст.ст. 19-1, 20, п.80.2 ст.80 ПК України та наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 03 січня 2019 року №6 22 січня 2019 року головним державним ревізорам-інспекторам виписано направлення на фактичну перевірку за №№0036,0037.

30 січня 2019 року о 16 годині посадовими особами відповідача за адресою: АДРЕСА_1 в кафе, в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 проведено фактичну перевірку.

Під час перевірки проведено розрахункову операцію по придбанню пива «Чернігівське» в залізній банці, об`ємом 0,5 л., за ціною 32,00 грн., операція проведена через РРО та видано чек № 9584.

Результати фактичної перевірки оформлено актом перевірки від 30 січня 2019 року №0023/21/22/РРО/.

В ході перевірки встановлено наступні порушення:

- не забезпечено оподаткування (своєчасне оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси/місця проведення розрахунків). До кас надходили готівкові кошти які в КОРО (касових книгах, книгах обліку, тощо) оприбутковані не у день їх фактичного надходження, а на наступні дні, тобто несвоєчасно. Готівкові кошти, які надходять до кас (місця проведення розрахунків) оприбутковуються на підставі (відповідно даних) фіскальних звітних чеків або даних РК. Не виконавши друк фіскального звітного чека (не використавши РК) у день надходження готівки до кас, оприбуткувати її не є можливим немає підстав для оприбуткування, тобто необхідною умовою для своєчасного оприбуткування готівки є друк фіскального звітного чека у день її надходження. Таким чином встановлено факт не оприбуткування в КОРО готівкових коштів у день їх надходження до кас на загальну суму 19145,45 грн.

- не забезпечено зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, ненадання платником податків контролюючим органам документів при здійсненні податкового контролю при проведенні перевірки жодних документів (КОРО, книги обліку, РК, первинних документів на товар) платник податків не надав.

Висновки акту перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення форми «С» від 12 березня 2019 року № 006815405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 95727,25 грн. за порушення п. 2.6 глави 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №637 від 15 грудня 2004 року та п. 11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 148 від 29 грудня 2017 року; податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 12 березня 2019 року № 00691405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з досліджених доказів не встановлено порушення посадовими особами відповідача процедури проведення фактичної перевірки, акт фактичної перевірки та податкові повідомлення-рішення вважаються врученими. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позицію позивача про тривале вимкнення електроенергії та про проведення ремонтних робіт на РРО, як підставу для роздрукування Z-звітів на другий день після надходження готівки, спростовано належними доказами. надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар. Судом першої інстанції встановлено, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 73 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених Кодексом, зокрема згідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Таким чином, фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу, який повинен відповідати вимогам п.81.1 ст.81 ПК України, та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, направлення на фактичну перевірку №№ 0036,0037 від 22 січня 2019 року (а.с. 43-44) відповідають вимогам чинного законодавства та мають необхідні реквізити, в них встановлено строк проведення перевірки, мету проведення перевірки, скріплено печаткою та підписом начальника контролюючого органу.

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п.80.4 ст.80 ПК України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п.80.7 ст.80 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Судом першої інстанції вірно спростовано посилання позивача на відсутність факту проведення фактичної перевірки з огляду на здійснення представниками відповідача розрахункової операції з придбання пива на об`єкті позивача, що підтверджується чеком, номер та дата якого відображені в акті перевірки.

Крім того, відповідно до положень п.81.1 ст.81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

В матеріалах справи знаходиться акт відмови ФОП ОСОБА_1 та особи, яка проводить розрахунки (дівчина на ім`я ОСОБА_2 ) особисті дані надати відмовилась, про відмову розписатись у направленні на перевірку та відмову в отриманні копії наказу (а.с. 10).

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що з досліджених доказів не вбачається порушення посадовими особами відповідача процедури проведення фактичної перевірки.

При цьому жодних доводів щодо порушення порядку проведення фактичної перевірки апелянтом в апеляційній скарзі не зазначено, а відповідно до положень ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону № 265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Отже передумовою друку фіскального звітного чеку є робочий режим РРО та проведення на ньому розрахункових операцій, у разі ж якщо РРО на протязі дня не розпочинав свою роботу, фіскальний звітний чек не може бути роздрукований.

Також за змістом статті 2 Закону № 265 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (далі - Положення № 637), в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення № 637).

Згідно з пунктом 7.15 глави 7 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Постановою Правління Національного банку України 29 грудня 2017 року № 148 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі Положення № 148).

Готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств / відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги / застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів / фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій) (п. 11 розділу ІІ Положення № 148 в редакції до 24.05.2018 року).

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 24.05.2018 р. № 54, п.11 розділу ІІ Положення № 148 викладено в наступній редакції:

Готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Суб`єкти господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО, використовують КОРО для:

1) підклеювання та зберігання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО;

2) здійснення операцій із розрахунковими квитанціями в разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії;

3) обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, перевірок конструкцій та програмного забезпечення РРО."

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Відтак у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 статті 1 Указу №436/95).

Аналогічне правозастосування вже неодноразово викладено Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 грудня 2012 року (справа №21-400а12), від 04 листопада 2015 року (справа №825/554/15-а), а також Верховним Судом, у тому числі у постановах від 31 липня 2018 року (справа №813/2229/17), від 17 грудня 2018 року (справа №810/3811/17).

Як встановлено колегією суддів, при поданні адміністративного позову та апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 не заперечувала факт несвоєчасного роздрукування Z-звітів в день надходження готівки, проте обґрунтовувала свої вимоги тими обставинами, що неможливість роздрукувати Z-звіти виникла через вимкнення електроенергії на господарській одиниці, а також через виконання ремонтних робіт РРО.

Так, відповідно до статті 5 Закону № 265, на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Вказаній нормі Закону про РРО кореспондують положення пункту 10 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 за № 918/29048, яким передбачено, що якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам`яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція "службове внесення" на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 1.2 Положення №637, розрахункова книжка (далі - РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах державної податкової служби України, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Таким чином, розрахункова книжка застосовується під час здійснення розрахункових операцій у випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій, у тому числі під час поломки РРО чи відключення електроенергії.

Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.07.2016 № 920/29050 (далі - Порядок №547), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:

- наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО;

- щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо;

- у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій;

- ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Пунктом 9 глави 4 розділу II Порядку №547 передбачено, що у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення № 637, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Зміст наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що якщо суб`єктом господарювання на період виходу з ладу РРО або знеструмлення господарської одиниці для проведення готівкових розрахунків використовувалась розрахункова книжка, для оприбуткування отриманої готівки, суб`єкт господарювання зобов`язаний здійснити її облік у книзі обліку розрахункових операцій на підставі даних розрахункової книжки.

Одночасно з цим суб`єкт господарювання зобов`язаний здійснити облік розрахункових квитанцій, заповнивши відповідні графи у розділі ІІІ Книги обліку розрахункових операцій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з Книги обліку розрахункових операцій позивача за період з 04 листопада 2017 року по 31 грудня 2018 року, в розділі 3 КОРО «Облік розрахункових квитанцій» внесено наступні записи:

2017 рік:

- початок використання 04.11.2017 року о 23:30 закінчення використання 04.11.2017 року о 23:30, Z-звіт №36 роздрукований 05 листопада 2017 року;

2018 рік:

- початок використання 11.02.2018 року о 23:45 закінчення використання 11.02.2018 року о 23:45, Z-звіт №149 роздрукований 12 лютого 2018 року;

- початок використання 19.02.2018 року о 23:50 закінчення використання 19.02.2018 року о 23:50, Z-звіт №158 роздрукований 20 лютого 2018 року;

- початок використання 21.02.2018 року о 23:50 закінчення використання 21.02.2018 року о 23:50, Z-звіт №160 роздрукований 22 лютого 2018 року;

- початок використання 23.02.2018 року о 23:50 закінчення використання 23.02.2018 року о 23:50, Z-звіт №162 роздрукований 24 лютого 2018 року;

- початок використання 25.02.2018 року о 23:50 закінчення використання 25.02.2018 року о 23:50, Z-звіт №164 роздрукований 26 лютого 2018 року;

- початок використання 16.04.2018 року о 23:50 закінчення використання 16.04.2018 року о 23:50, Z-звіт №214 роздрукований 17 квітня 2018 року;

- початок використання 01.05.2018 року о 23:30 закінчення використання 01.05.2018 року о 23:50, Z-звіт №230 роздрукований 02 травня 2018 року;

- початок використання 07.05.2018 року о 23:50 закінчення використання 07.05.2018 року о 23:50, Z-звіт №236 роздрукований 08 травня 2018 року;

- початок використання 16.05.2018 року о 23:30 закінчення використання 16.05.2018 року о 23:50, Z-звіт №245 роздрукований 17 травня 2018 року;

- початок використання 02.06.2018 року о 23:50 закінчення використання 02.06.2018 року о 23:50, Z-звіт №262 роздрукований 03 червня 2018 року;

- початок використання 20.06.2018 року о 23:50 закінчення використання 20.06.2018 року о 23:50, Z-звіт №280 роздрукований 21 червня 2018 року;

- початок використання 22.06.2018 року о 23:50 закінчення використання 22.06.2018 року о 23:50, Z-звіт №282 роздрукований 23 червня 2018 року;

- початок використання 26.06.2018 року о 23:30 закінчення використання 26.06.2018 року о 23:50, Z-звіт №286 роздрукований 27 червня 2018 року;

- початок використання 03.07.2018 року о 23:50 закінчення використання 03.07.2018 року о 23:50, Z-звіт №293 роздрукований 04 липня 2018 року;

- початок використання 28.07.2018 року о 23:50 закінчення використання 28.07.2018 року о 23:50, Z-звіт №318 роздрукований 29 липня 2018 року;

- початок використання 06.08.2018 року о 23:50 закінчення використання 06.08.2018 року о 23:50, Z-звіт №327 роздрукований 07 серпня 2018 року;

- початок використання 09.08.2018 року о 23:50 закінчення використання 09.08.2018 року о 23:50, Z-звіт №330 роздрукований 10 серпня 2018 року;

- початок використання 11.11.2018 року о 23:45 закінчення використання 11.11.2018 року о 23:56, Z-звіт №424 роздрукований 12 листопада 2018 року;

- початок використання 03.12.2018 року о 23:50 закінчення використання 03.12.2018 року о 23:50, Z-звіт №446 роздрукований 04 грудня 2018 року;

- початок використання 30.12.2018 року о 23:50 закінчення використання 30.12.2018 року о 23:50, Z-звіт №473 роздрукований 31 грудня 2018 року.

Колегія суддів зазначає, що з дослідження вищевказаних записів наявних в матеріалах справи копій КОРО вбачається, що готівка, з урахуванням встановлених положеннями статті 5 Закону № 265 та абзацу 3 пункту 2.6 Положення № 637 особливостей, що встановлені для оприбуткування готівки у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії та оприбутковані у розділі 3 КОРО «Облік розрахункових квитанцій», позивачем сформовано, роздруковано та підклеєно до КОРО Z-звіти.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом до суду апеляційної інстанції було надано довідку АТ «Херсонські розподільні електричні мережі» №45/07-042981 від 27.08.2019 року щодо короткочасних відключень електроенергії в нічний час.

Згідно вимог ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання щодо прийняття довідки АТ «Херсонські розподільні електричні мережі» №45/07-042981 від 27.08.2019 року щодо короткочасних відключень електроенергії в нічний час як доказу по справі під час апеляційного провадження, колегія суддів враховує наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, як під час звернення з адміністративним позовом, так і під час судового розгляду у суду першої інстанції, позивач неодноразово зазначала, що неможливість роздрукувати Z-звіти виникала через вимкнення електроенергії за адресою здійснення господарської діяльності: м. Херсон, вул. АДРЕСА_1 , 20.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті спору, встановив, що жодних доказів виконання ремонтних робіт, вимкнення електроенергії, сторони суду не надали.

Разом з тим, вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається. Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було вжито заходів щодо витребування доказів та повного з`ясування обставин справи в частині з`ясування обставин відключення електроенергії, які виступають однією з підстав позову.

При цьому, як вірно зазначено апелянтом, норми чинного законодавства не передбачають обов`язку суб`єкта господарювання надавати або зберігати документи (докази) на підтвердження обставин відключення електричної енергії у період коли йому довелося здійснювати оприбуткування готівки у порядку ст.5 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Враховуючи, що обставини вимкнення електроенергії за адресою здійснення господарської діяльності позивача: АДРЕСА_1 у періоди, визначені контролюючим органом, входять до предмету доказування у справі та фактично не з`ясовані судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне взяти до уваги довідку АТ «Херсонські розподільні електричні мережі» №45/07-042981 від 27.08.2019 року, надану позивачем до суду апеляційної інстанції.

Так, як вбачається з вказаної довідки, АТ «Херсонські розподільні електричні мережі» розглянуто звернення стосовно короткочасних відключень електропостачання в нічний час за адресою вулиця АДРЕСА_1 , буд. АДРЕСА_1 Херсон, та повідомлено, що 11.02.2018р., 19.02.2018р., 21.02.2018р., 23.02.2018р., 25.02.2018р., 08.04.2018р., 16.04.2018р., 01.05.2018р,, 07.05.2018р,, 16.05.2018р., 02.06.2018р., 20.06.2018р.,. 22.06.2018р,, 124.06.2018р,, 26.06.2018р., 03.07.2018р., 28.07.2018р., 06.08.2018р,, 09.08.2018р,, 01.11.2018р., 03.11.2018р., 11.11.2018р., 03.12.2018р., 30.12.2018р. короткочасні відключення в нічний час в електромережах по яким здійснюється електропостачання об`єкту відбувалось при виконанні оперативних перемикань в мережах 6кВ, переведенні електропостачання з основного живлення на резервне та навпаки, для виконання планових робіт в електромережах.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджуються доводи ФОП ОСОБА_1 , щодо неможливості своєчасного роздрукування Z-звітів в день надходження готівки у вищевказані дати, через вимкнення електроенергії за адресою здійснення господарської діяльності позивача. Таким чином, позивачем правомірно у вищевказані дати з урахуванням встановлених положеннями статті 5 Закону № 265 та абзацу 3 пункту 2.6 Положення № 637 особливостей, що встановлені для оприбуткування готівки у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії було оприбутковано грошові кошти у розділі 3 КОРО «Облік розрахункових квитанцій».

При цьому колегія суддів враховує правову позицію викладену зокрема у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року (справа №813/3274/17), відповідно до якої повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження щодо застосування штрафу в іншому розмірі.

Таким чином, при неправомірному визначенні контролюючим органом суми грошових зобов`язань, відповідне податкове-повідомлення-рішення підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки суд не уповноважений перебирати на себе дискреційні повноваження контролюючого органу з обчислення грошових зобов`язань.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення - рішення форми «С» від 12 березня 2019 року №006815405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 95727,25 грн. за порушення п. 2.6 глави 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15 грудня 2004 року та п.11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №148 від 29 грудня 2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правомірним є податкове повідомлення-рішення №00691405 від 12 березня 2019 року з огляду на наступне.

Так, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень (п.121.1 ст.121 ПК України).

Оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства, факт ненадання первинних документів, зокрема книги обліку розрахункових операцій на РРО підтверджено актом перевірки (а.с. 8) та позивачем не наведено жодних доводів та доказів, які б свідчили про надання контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю, податкове повідомлення-рішення №00691405 від 12 березня 2019 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно положень ч. 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, як встановлено судом, під час подання адміністративного позову до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 962,37 грн. (а.с. 3, 34). За подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1447,50 грн. (а.с. 92). Таким чином, з урахуванням наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , загальний розмір судових витрат, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 2393,18 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 12 березня 2019 року №006815405 про застосування штрафних санкцій в розмірі 95727,25 грн. за порушення п. 2.6 глави 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» № 637 від 15 грудня 2004 року та п.11 розділу 2 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» №148 від 29 грудня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2393,18 грн. (дві тисячі триста дев`яносто три гривні 18 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко