Справа № 826/17225/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/17225/17

адміністративне провадження №К/9901/14688/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

секретар судового засідання Кучер Р.В.,

за участю:

представника позивача Титича В.М.,

представника третьої особи: Пономаренко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його адвокатом Титичем Віталієм Миколайовичем,

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року (у складі головуючого судді Костенка Д.А.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Ключковича В.Ю., суддів Губської О.А., Бесплова О.О.)

у справі №826/17225/17

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань,

треті особи: ОСОБА_2 , Державне бюро розслідувань,

про визнання протиправним та скасування рішення від 16 листопада 2017 року.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора ДБР, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату ДБР (далі - Конкурсна комісія), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення від 16 листопада 2017 року у частині визначення єдиного кандидата на першого заступника Директора ДБР - ОСОБА_2

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року постанову суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року залишено без змін.

4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Конкурсною комісією оголошено конкурс на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР, умови та строки проведення якого затверджені протоколом засідання Конкурсної комісії №5 від 25 квітня 2016 року.

6. Згідно з затвердженими умовами та строками проведення конкурсу особа, яка бажає взяти участь у конкурсі на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР відповідно до статей 11 і 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», має відповідати ряду вимог, зокрема мати вік не молодше 35 років; документи від кандидатів, які бажають взяти участь у конкурсі, приймаються з 10 травня 2016 року по 8 червня 2016 року включно.

7. Серед інших, документи до Конкурсної комісії для участі у конкурсі на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР подали позивач - ОСОБА_1 і третя особа - ОСОБА_2 .

8. Судами попередніх інстанцій звернуто увагу, що своєчасність і повнота подання ОСОБА_2 документів до Конкурсної комісії, а також правильність їх оформлення, ніким з учасників справи не заперечувалася.

9. Протоколом засідання Конкурсної комісії №8 від 15 червня 2016 року затверджено список кандидатів, які подали документи для участі у конкурсі на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР, до якого увійшли позивач і третя особа.

10. Протоколом засідання Конкурсної комісії №10 від 21 липня 2016 року затверджено список осіб, яких допущено до участі у конкурсі на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР, до якого увійшов і позивач.

11. Також цим протоколом затверджено список осіб, які не допускаються до участі у вказаному конкурсі у зв`язку з невідповідністю встановлених Законом вимог із зазначенням, які саме вимоги не дотримано. До цього списку увійшла ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що її вік менше 35 років.

12. Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ніким з учасників справи не заперечувалося.

13. ОСОБА_2 подано скаргу від 28 вересня 2016 року на рішення Конкурсної комісії в частині недопуску її до участі у конкурсі, затверджене протоколом №10 засідання Конкурсної комісії від 21 липня 2016 року.

14. Рішенням Конкурсної комісії, затвердженим пунктом 4 протоколу №15 засідання від 11 жовтня 2016 року, допущено до участі у конкурсі ОСОБА_2 , яка у період проведення тестування досягне віку 35 років згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», а також доручено Секретаріату Кабінету Міністрів України додати до списку осіб, яких допущено до участі у конкурсі кандидата ОСОБА_2 .

15. Протоколом засідання Конкурсної комісії №17 від 7 листопада 2016 року затверджено результати проходження тестування кандидатів на загальні здібності та список кандидатів, які допущені до співбесід та наступних етапів конкурсу. Згідно з цим протоколом ОСОБА_2 пройшла тестування; ОСОБА_1 - за відкладальної умови: проходження повторного тестування на загальні здібності 11 листопада 2016 року.

16. Протоколом засідання Конкурсної комісії №30 від 5 грудня 2016 року затверджено список кандидатів за результатами проведених співбесід із зазначенням набраної кількості голосів по кожному кандидату, а також перелік кандидатів, які допущені до участі у наступних етапах конкурсу за результатами проведених співбесід із зазначенням посади (посад), на яку (які) претендує кандидат. До вказаного Переліку, серед інших, увійшли позивач і третя особа.

17. Протоколом засідання Конкурсної комісії №31 від 23 грудня 2016 року затверджено перелік кандидатів на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника і заступника Директора ДБР, які пройшли тестування на благонадійність (психологічне тестування). До вказаного Переліку, серед інших, увійшли позивач і третя особа.

18. У подальшому відносно позивача і третьої особи проведено психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа згідно з протоколом засідання Конкурсної комісії №38 від 9 листопада 2017 року. Також згідно з вказаним протоколом Конкурсної комісії визначено графік проведення повторної співбесіди, зокрема, з позивачем і третьою особою.

19. Протоколом засідання Конкурсної комісії №40 від 14 листопада 2017 року затверджено список кандидатів для розгляду під час засідання Комісії 16 листопада 2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду першого заступника Директора ДБР. До вказаного списку, серед інших, увійшли позивач і третя особа.

20. 16 листопада 2017 року Конкурсною комісією прийнято рішення про внесення подання Директору ДБР про призначення на посаду першого заступника Директора ДБР ОСОБА_2, затверджене протоколом №41 засідання Конкурсної комісії.

21. Згідно з пунктом 4 цього протоколу це рішення прийнято за результатами голосування за кандидатів, у ході якого за ОСОБА_2 віддано 9 голосів "за"; за ОСОБА_1 - 3 голоси "за"; інші кандидати отримали від 0 до 5 голосів "за".

22. На час розгляду і вирішення цієї справи в судах попередніх інстанцій ОСОБА_2 обіймала посаду першого заступника Директора ДБР, на яку призначена 27 листопада 2017 року.

23. Вважаючи незаконним рішення відповідача від 16 листопада 2017 року в частині визначення єдиного кандидата на першого заступника Директора ДБР - ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

24. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 рішенням Конкурсної комісії була допущена до проходження конкурсу, пройшла усі етапи конкурсного відбору і набрала найбільшу кількість голосів "за" членів Конкурсної комісії під час голосування 16 листопада 2017 року. В той же час у період проходження конкурсу ОСОБА_2 виповнилося 35 років, а на момент прийняття відповідачем спірного рішення їй виповнилося 36 років, що відповідає вимогам статті 10 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

25. Суд апеляційної інстанції, змінюючи мотиви рішення суду першої інстанції, виходив з того, що рішення Конкурсної комісії про недопуск ОСОБА_2 до конкурсу було оскаржено останньою, за результатами розгляду скарги якої 11 жовтня 2016 року прийнято рішення про допущення її до проходження конкурсу. Вказане рішення Конкурсної комісії від 11 жовтня 2016 року, хоч і не узгоджується з вимогами частини другої статті 10 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», однак ніким не було оскаржене і є чинним.

26. Також суд апеляційної інстанції погодився з мотивами рішення суду першої інстанції, що наведені в пункті 24 цієї постанови.

27. Той факт, що на кінцеву дату подачі документів для участі у конкурсі ОСОБА_2 мала вік молодше 35 років, зважаючи на рішення від Конкурсної комісії від 11 жовтня 2016 року, не є достатньою підставою для висновку про порушення відповідачем вимог Закону України "Про Державне бюро розслідувань" саме при прийнятті оскаржуваного рішення.

28. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновків щодо питання перенесення тестування кандидатів з 1 та 2 жовтня 2016 року на 29 жовтня 2016 року, що, на думку позивача, призвело до необґрунтованого допущення ОСОБА_2 до наступних етапів конкурсу, оскільки такі обставини взагалі не стосуються предмету спору та не є предметом доказування у даній справі. В зв`язку з цим виключенню з мотивувальної частини і висновки суду першої інстанції щодо оцінки коментаря народного депутата Віктора Чумака для проекту "Кадри" як доказу щодо підтвердження надуманості причин перенесення тестування.

29. Крім того, суд апеляційної інстанції не погодився та виключив з мотивувальної частини висновок суду першої інстанції про те, що досягнення ОСОБА_2 35 річного віку у період проведення тестування не суперечать нормі частини другої статті 10 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», за змістом якої віковий ценз (35 років) є визначальним на час призначення особи першим заступником Директора ДБР.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

30. Позивач у своїй касаційній скарзі зазначає, що підставою для звернення до суду було порушення Конкурсною комісією порядку організації та проведення конкурсу. А саме, допущення до участі у конкурсі особи, яка не відповідача вимогам до кандидатів, визначених Законом, та прийнятим відповідно до нього рішення про умови проведення конкурсу.

31. Конкурсна комісія своїм рішенням про умови проведення конкурсу визначила вимоги щодо осіб, які бажають взяти участь у конкурсі на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника ДБР, а відповідно до статей 11 і 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» однією з умов є віковий ценз, а саме вік не молодше 35 років. Строк подачі документів від кандидатів, які бажають взяти участь в конкурсі по 8 червня 2016 року.

32. Таким чином, зазначає позивач, Конкурсна комісія чітко визначила, що особа в строк по 8 червня 2016 року для проходження до подальшого конкурсу має подати необхідні документи, які, в тому числі, підтверджують наявність необхідного віку - 35 років. Судами хоч і встановлено, що ОСОБА_2 не виповнилось 35 років станом на день подачі документів, однак зроблено помилковий висновок та неправильно розтлумачено закон.

33. Крім того, позивач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки відповідач не з`являвся в судові засідання, не подавав відзиву та не виконував обов`язку щодо доведення правомірності свого рішення, що залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.

34. Також позивач скаржиться на те, що суд апеляційної інстанції проігнорував долучений позивачем доказ - коментар народного депутата Віктора Чумака для проекту «Кадри», що стосується перенесення дати тестування.

35. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 - Пономаренко О.В. не погоджується з її доводами, вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів - без змін.

36. У судовому засіданні представник позивача вимоги касаційної скарги підтримав з підстав, викладених в ній, просив задовольнити її, представник третьої особи проти касаційної скарги заперечувала з мотивів, викладених у відзиві на касаційну скаргу, та просили відмовити в її задоволенні.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

37. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

38. Як правильно визначено судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини виникли у ході проведення конкурсу на зайняття посади першого заступника Директора ДБР і стосуються правомірності рішення Конкурсної комісії щодо визначення єдиного кандидата на посаду першого заступника Директора ДБР.

39. Як зазначалось (пункти 11-14 цієї постанови) на час подання ОСОБА_2 до Конкурсної комісії документів їй не виповнилося 35 років, у зв`язку з чим її і не було допущено до конкурсу. Проте, рішення Конкурсної комісії про недопуск ОСОБА_2 до конкурсу було оскаржено останньою, за результатами розгляду скарги якої 11 жовтня 2016 року прийнято рішення про допуск ОСОБА_2 до проходження конкурсу.

40. Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань врегульовано Законом України «Про Державне бюро розслідувань».

41. Положеннями частини другої статті 10 вказаного Закону передбачено, що Директором Державного бюро розслідувань, першим заступником Директора Державного бюро розслідувань і заступником Директора Державного бюро розслідувань може бути громадянин України, не молодший 35 років, який: 1) має вищу юридичну освіту; 2) має стаж роботи в галузі права не менше десяти років (після здобуття вищої юридичної освіти); 3) має досвід роботи на керівних посадах не менше п`яти років; 4) володіє державною мовою; 5) не є членом жодної політичної партії; 6) не є і не був членом організації, забороненої законом або судом; 7) має високі моральні якості та бездоганну репутацію; 8) за станом здоров`я спроможний виконувати відповідні службові обов`язки.

42. Зі змісту наведеної норми вбачається, що однією з обов`язкових умов, що дає право обійняти, зокрема, посаду першого заступника Директора ДБР є те, що особі повинно виповнитись 35 років. Відповідно, якщо особа не досягла вказаного віку, то вона не може обіймати таку посаду.

43. Суди, вирішуючи спір, встановлювали чи повинна особа, яка претендує на посаду першого заступника Директора ДБР, досягти 35 річного віку на день подання документів для участі в конкурсі на зайняття вказаної посади.

44. Проте, предметом цього спору, як вбачається зі змісту позовних вимог, не є рішення, пов`язані з допуском третьої особи до участі у конкурсі, а є рішення відповідача від 16 листопада 2017 року у частині визначення єдиного кандидата на першого заступника Директора ДБР - ОСОБА_2

45. Тобто, позивач оскаржує рішення про визначення переможця конкурсу, на момент прийняття якого, як і на момент призначення на посаду, ОСОБА_2 відповідала віковому цензу, що сторонами не заперечується. Інших обставин, які б перешкоджали призначенню її на посаду, позивачем не наведено, а судами не встановлено.

46. За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення від 16 листопада 2017 року у частині визначення єдиного кандидата на першого заступника Директора ДБР - ОСОБА_2 , про що обґрунтовано вказано судами попередніх інстанцій.

47. Безпідставними є доводи позивача про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

48. Так, незважаючи на те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина четверта статті 159 КАС України) як і доводити правомірність свого рішення. Суд не наділений процесуальними важелями впливу на учасників процесу, щоб змусити їх, в тому числі суб`єкта владних повноважень вчиняти вказані дії.

49. Відповідно до положень частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вказана норма, як з неї вбачається, не містить імперативних приписів щодо дій суду в разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву. В той же час ця норма наділяє суд повноваженнями на власний розсуд вирішувати як діяти в зазначеній ситуації.

50. Отже, пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень під час розгляду справи в розглядуваному випадку не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

51. Доводи позивача про те, що суд апеляційної інстанції не прийняв поданий ним доказ також є безпідставними з огляду на те, що позивач не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, як того вимагає норма частини четвертої статті 308 КАС України, про що обґрунтовано вказано судом апеляційної інстанції.

52. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

53. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. Згідно з частиною другою статті 350 КАС України не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

55. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 350, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , подану його адвокатом Титичем Віталієм Миколайовичем - відмовити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду