Справа № 480/2978/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 р. Справа № 480/2978/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/2978/19 за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Сумської митниці ДФС (далі відповідач, Сумська митниця) про:

- визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000192/2 від 04.07.2019;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00424,

В С Т А Н О В И В:

1. Позиція позивача.

1.1. Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) № 71010755 від 20.05.2019 виданим Copart Deutschland Gmbn, ОСОБА_1 придбав у автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2016 року випуску за ціною 8 445, 93 євро.

1.2. З метою митного оформлення придбаного автомобіля, представник позивача подав до Сумської митниці ДФС декларацію, згідно з якою митна вартість була визначена за ціною продажу в сумі 8 445, 93 євро. Втім, Рішенням відповідача № UA805180/2019/000192/2 від 04.07.2019, митна вартість TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, була скоригована та визначена в сумі 20 750, 00 євро, у зв`язку з чим, карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00424, повідомлено про відмову у митному оформленні автомобіля.

1.3. На переконання ОСОБА_1 , зазначені рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними, оскільки основним методом визначення митної вартості є ціна договору щодо товарів, які імпортуються, на підтвердження якої декларант подає визначений Митним кодексом України перелік документів. Вимагати додаткові документи на підтвердження митної вартості та визначати цю вартість за іншими методами, ніж ціна договору, митний орган має право лише у виключних випадках, зокрема, у разі наявності доказів недостовірності заявленої вартості.

1.4. Позивач вважає, що при визначенні митної вартості автомобіля, який імпортувався, за другорядним методом ціною ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, Сумською митницею ДФС були порушені норми статті 59 Митного кодексу України, приписи яких встановлюють порядок визначення митної вартості за цим методом.

1.5. Так, на виконання приписів вказаної статті, при визначенні митної вартості, за основу береться вартість операцій з ідентичними товарами. Тобто, товар має бути ідентичним а не тим самим. В той же час, визначаючи митну вартість імпортованого автомобіля, відповідач використовував не вартість ідентичного (іншого) автомобіля, а якусь інформацію щодо автомобіля з таким самим VIN.

1.6. Крім того, ОСОБА_1 зауважив на тому, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, оскільки в ньому відсутні обґрунтування причини не застосування митної вартості, визначеної декларантом за основним методом, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів та обґрунтування числового значення скоригованої митної.

2. Заперечення відповідача.

2.1. Заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві (а.с. 75-80) Сумська митниця зазначила, що за поданою позивачем митною декларацією відбулось спрацювання системи управління ризиками за кодом 103-1 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість 20 750, 00»

2.2. За результатами перевірки поданих декларантом товаросупровідних документів, інспектором митниці встановлено факт відсутності документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля, а саме: відсутність банківських платіжних документів, чеків, квитанцій.

2.3. У зв`язку з цим, керуючись пунктами 1 та 2 частини 5 статті 54 та частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, з метою виявлення можливості для визнання заявленої митної вартості, 04.07.2019 представнику позивача направлялось повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження вартості автомобіля TOYOTA RAV4, 2016 року випуску. Втім, у відповідь на цей лист відповідачу повідомлено, що на підтвердження митної вартості надані всі необхідні документи, інші документи відсутні.

2.5. Отже, з огляду на наявні недоліки поданих документів та ненадання додаткових документів, беручи до уваги сформовану автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор-2006» цінову інформацію по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN), відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості.

2.6. Наведені обставини, на думку Сумської митниці ДФС, свідчать про правомірність оскаржуваних рішень та необґрунтованість позовних вимог.

3. Процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою суду від 02.08.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/2978/19, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.09.2019 о 10 год. 00 хв.

3.2. Ухвалою суду від 03.09.2019, занесеною до протоколу, в судовому засіданні оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 07.10.2019, позивача зобов`язано надати переклад документів, які надавались для митного оформлення.

3.3. В судове засідання 07.10.2019 представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не прибув, надав суду переклад свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу й рахунку-фактури, акт про виконання робіт, квитанцію про сплату коштів, розрахунок суми судових витрат та заяву про розгляд справи без його участі.

3.4. Представник Сумської митниці ДФС в судове засідання 07.10.2019 також не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні по справі № 520/9086/19. Втім, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, оскільки по-перше, представник відповідача приймав участь у судовому засіданні та надав суду всі докази на обґрунтування своїх заперечень, а по-друге, Сумською митницею не надано доказів неможливості прибуття до суду іншого представника або наявності додаткових доказів, без дослідження яких неможливий всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи.

3.5. Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

3.6. На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

3.7. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

3.8. Таким чином, з огляду на наведене, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

4. Обставини справи.

4.1. За результатами аукціону, на підставі рахунку-фактури № 71010755 від 20.05.2019 (а.с. 20), ОСОБА_1 придбав автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ціною 8 445, 93 євро.

4.2. З метою митного оформлення вказаного автомобіля, брокером ФОП ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС подана митна декларація № UA 805180/2019/018733, у якій митна вартість імпортованого автомобіля TOYOTA RAV4 визначена за основним методом ціною договору, в сумі 8 445, 93 євро (а.с. 17).

4.3. На підтвердження митної вартості, разом з декларацією були подані: рахунок-фактура № 71010755 від 20.05.2019 (а.с. 20), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, поклажі та багажу № UA 205010/2019/1191128, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22-23) та висновок спеціалізованої експертної організації про якісні характеристики товару № 1024-19 від 20.06.2019.

4.4. За результатами розгляду поданих декларантом документів та проведення сформованих автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор-2006» митних формальностей, інспектором митниці за допомогою електронних засобів зв`язку, був направлений лист про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (а.с. 82-83).

4.5. У відповідь на вказаний лист, брокер ФОП ОСОБА_2 повідомив відповідача про надання всіх необхідних документів та відсутність будь-яких інших (а.с. 25).

4.6. У зв`язку з цим, 04.07.2019 Сумською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000192/2 (а.с. 18), згідно з яким митна вартість визначена в сумі 20 750, 00 євро. У графі 33 цього рішення, в якості підстави для визначення митної вартості зазначено: «інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу».

4.7. Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00424 (а.с. 19), декларанта повідомлено про відмову у митному оформленні автомобіля TOYOTA RAV4.

5. Норми права, які регулюють спірні правовідносини та їх застосування.

5.1. На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

5.2. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.3. Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

5.4. Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

5.5. Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

5.6. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

5.7. На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

5.8. Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

5.9. При цьому, частина 3 вказаної статті встановлює, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

5.10. Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

5.11. З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (пункт 2 частини 5 статті 54).

5.12. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування (частина 3 статті 54).

5.13. Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 6 статті 54).

5.14. Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

5.15. Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

5.16. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 2, 3 статті 57).

5.17. Вказані норми містяться у розділі ІІІ Митного кодексу України "Митна вартість товарів та методи її визначення", глави 8 "Загальні положення щодо митної вартості" та глави 9 "Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування". Тобто, ці норми є загальними і розповсюджуються на всі правовідносини, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються в Україну.

5.18. В той же час, стаття 364 Митного кодексу України встановлює, що умови й порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, регулюються розділом ХІІ "Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами". Тобто, норми цього розділу є спеціальними у правовідносинах, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються громадянами України для особистих потреб, у зв`язку з чим, превалюють над згаданими загальними нормами та першочергово мають застосовуватись при вирішенні спору між сторонами у цій справі.

5.19. Так, статтею 368 Митного кодексу України врегульовано, що для цілей оподаткування товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

5.20. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 статті 368).

5.21. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 статті 368).

5.22. Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що у правовідносинах, які виникають при імпорті громадянами товарів для власних потреб, митною вартістю є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, а саме: касовими або товарними чеками, ярликами та іншими документами роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Тобто, надання платіжних документів є необов`язковим.

5.23. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, право самостійно визначати митну вартість товарів, що імпортуються громадянами України для власних потреб, у митного органу виникає лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів. Визначення митної вартості в цьому випадку здійснюється на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.

5.24. Наявність у митного органу доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує виникнення права самостійно визначати митну вартість імпортованих товарів відповідно до приписів статей 59, 60 Митного кодексу України.

6. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору.

6.1. У цій справі, стверджуючи про правомірність оскаржуваних рішень, Сумська митниця зауважує на тому, що мала право вимагати додаткові документи у позивача на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля, а також на тому, що скоригована митна вартість є обґрунтованою та визначена у відповідності до приписів Митного кодексу України.

6.2. Проте, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача з огляду на таке.

6.3. Судом встановлено, що підтверджуючи придбання для власних потреб автомобіля марки TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ціною 8 445, 93 євро, ОСОБА_1 посилається на рахунок-фактуру № 71010755 від 20.05.2019 (а.с. 20).

Обставина щодо придбання згаданого автомобіля саме для власних потреб, Сумською митницею ДФС не заперечувалась, доказів на підтвердження іншого, відповідач не надавав.

6.4. Для митного оформлення придбаного позивачем автомобіля, 04.07.2019 Сумській митниці ДФС були надані: митна декларація № UA 805180/2019/018733 (а.с. 17), рахунок-фактура № 71010755 від 20.05.2019 (а.с. 20), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, поклажі та багажу № UA 205010/2019/1191128, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22-23) та висновок спеціалізованої експертної організації про якісні характеристики товару № 1024-19 від 20.06.2019.

6.5. При визначенні митної вартості імпортованого для власних потреб транспортного засобу, була застосована фактурна вартість, вказана у рахунку-фактурі, а саме: 8445,93 євро.

6.6. На переконання суду, надані Сумській митниці для митного оформлення документи, свідчать про належне підтвердження заявленої митної (фактурної) вартості автомобіля TOYOTA RAV4, 2016 року випуску на виконання вимог Митного кодексу України. Тим більше, що фактична оплата згаданого рахунку-фактури, підтверджується наданою ОСОБА_3 П.Л. копією платіжного доручення від 22.05.2019 (а.с. 21).

6.7. У зв`язку з цим, беручи до уваги ненадання відповідачем жодного доказу в обґрунтування недостовірності вказаної декларантом митної вартості, а також не зазначення про існування цих доказів, суд робить висновок про відсутність у Сумської митниці ДФС права самостійно визначати митну вартість за другорядними методами ціною на ідентичні або подібні (аналогічні) товари

6.8. Також, варто зазначити, що коригуючи заявлену митну (фактурну) вартість із застосуванням другорядних методів за ціною ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, відповідач не дотримався вимог статей 59, 60 Митного кодексу України. Зокрема, при застосуванні цих методів, Сумська митниця ДФС використовувала вартість, сформовану автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор-2006». В той же час, на виконання вказаних норм, за основу має братись вартість однакових за всіма ознаками з оцінюваними товарами або ознаками, які мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, ввезених в Україну приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

6.9. Доводячи правомірність скоригованої митної вартості імпортованого позивачем автомобіля, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження ввезення автомобілів TOYOTA RAV4, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2494 см3, гібрид бензин/е, за ціною 20 750, 00 євро.

6.10. Посилання на формування вартості за результатами аналізу інформації з відкритих джерел в автоматичному режимі системою митного оформлення «Інспектор-2006», суд вважає неналежним доказом, за допомогою якого ця обставина має бути доведена.

6.11. Крім того, в порушення статті 55 Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 рішення про коригування митної вартості Сумська митниця ДФС не зазначила причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а також номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

6.12. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішення про коригування митної вартості й картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та наявність підстав для задоволення позову.

6.13. Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

6.14. Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

6.15. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.16. У цій справі, ОСОБА_1 вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 7 408, 40 грн., які складаються з витрат на оплату правничої допомоги в сумі 6 000, 00 грн., судового збору в сумі 768, 40 грн. та витрат, пов`язаних з перекладом документів в сумі 640, 00 грн.

6.17. На підтвердження вказаних витрат, позивачем надані: квитанція про сплату судового збору (а.с. 4), попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 16), витяг з договору про надання правничої допомоги по справі адміністративного судочинства від 22.07.2019 (а.с. 66), копія акту наданих послуг (виконаних робіт) від 29.07.2019 (а.с. 67), копія розрахункового документа (а.с. 68), копія платіжного доручення від 26.07.2019, копія квитанції № 22/09 від 09.09.2019 (а.с. 107), акт про виконання робіт (а.с. 108), та розрахунок суми судових витрат (а.с. 109).

6.18. Вирішуючи питання розподілу згаданих витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

6.19. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134).

6.20. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134).

6.21. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134).

6.22. З системного аналізу вказаних норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

6.23. У цій справі, судом встановлено, що за змістом витягу з договору про надання правничої допомоги по справі адміністративного судочинства від 22.07.2019, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» (а.с. 66), оплата за надання правничої допомоги здійснюється відповідно до акту наданих послуг (виконаних робіт), розрахункового документу, про що видається відповідна квитанція. При цьому, надання яких саме послуг обумовлено договором, по якій справі, яка вартість кожної конкретної послуги, а також строки (терміни) їх надання, згаданий витяг з договору не містить. Також, вказаний витяг з договору не визначає і вартості однієї години роботи адвоката по кожній конкретній послузі.

6.24. За змістом акту наданих послуг (виконаних робіт) від 29.07.2019 (а.с. 67), виконавець надав замовнику послуги у вигляді правової допомоги, а саме: консультацію з питань митного законодавства та адміністративного судочинства, на яку витрачено 1 годину робочого часу вартістю 500, 00 грн.; ознайомлення з документами, необхідними для підготовки та подачі позовної заяви, на що витрачено 2 години робочого часу вартістю 1000, 00 грн.; підготовка процесуальних документів по справі, зокрема: позовної заяви, попереднього розрахунку судових витрат, відповіді на відзив, копіювання додатків до позову, на що витрачено 8 годин робочого часу вартістю 4 000, 00 грн.; підготовка до участі та участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, на що витрачена 1 година робочого часу вартістю 500, 00 грн.

6.25. В той же час, позивачем не вказано яка саме консультація надавалась та яких конкретно питань митного законодавства й адміністративного судочинства вона стосувалась, з якими конкретно документами, необхідними для підготовки та подачі позовної заяви знайомився виконавець 2 години робочого часу.

6.26. Крім того, суд констатує, що згідно з актом наданих послуг (виконаних робіт), станом на 29.07.2019 виконавець підготував позовну заяву, попередній розрахунок судових витрат та відповідь на відзив, на що витратив 8 годин робочого часу, вартість яких склала 4 000, 00 грн., а також підготувався до участі та взяв участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, на що витратив 1 годину вартістю 500, 00 грн. Проте, у справі № 480/2978/19 позовна заява була підготовлена 31.07.2019, попередній розрахунок судових витрат 30.07.2019, відповідь на відзив 27.08.2019, а в судовому засіданні представник брав участь 03.09.2019.

6.27. Також, не може бути прийнята до уваги і надана позивачем копія платіжного доручення від 26.07.2019 (а.с. 69) як доказ оплати правничої допомоги, оскільки ця копія не містить відомостей щодо отримувача коштів в сумі 6 000, 00 грн. та підстави перерахування цих коштів.

6.28. Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем здійснення витрат на правову допомогу в сумі 6 000, 00 грн. по справі № 480/2978/19 та відсутність правових підстав для їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

6.29. Не підлягають відшкодуванню, на переконання суду, і витрати адвоката, пов`язані з оплатою послуг перекладача в сумі 640, 00 грн. (а.с. 107-108), оскільки витягом з договору про надання правничої допомоги по справі адміністративного судочинства від 22.07.2019 (а.с. 66), не передбачений обов`язок замовника відшкодовувати витрати виконавця, пов`язані з виконанням цього договору.

6.30. Між тим, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в сумі 768, 40 грн. (а.с. 4), є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС.

6.31. Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення й картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000192/2 від 04.07.2019.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00424.

Стягнути з Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Ю. Ветрова, 24, код 39420037) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.н. НОМЕР_2 ) судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768, 40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик