Справа № 159/4591/19
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 рокум. КовельСправа № 159/4591/19

Провадження № 2-а/159/143/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП (м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14а) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 510215 від 07.08.2019 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07.08.2019 року.

Як вбачається із вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач 07.08.2019 року о 21 год. 13 хв. на а/д Київ-Ковель-Ягодин, на 303 км, керував автомобілем "Мерседес", державний номерний знак НОМЕР_1 , та перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого перевищує 2,60 м, а саме 2,74 м, без узгодження з органом Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Дії відповідача щодо винесення зазначеної вище постанови про притягнення позивача до відповідальності останній вважає неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вважає, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності постановлено на основі неналежного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Зокрема, постанова про притягнення його до відповідальності, всупереч вимогам ст.ст. 251, 252 КУпАП, постановлена без жодних доказів вчинення ним цього адміністративного правопорушення.

Дійсно, 07.08.2019 року на а/д Київ-Ковель-Ягодин, на 303 км, він здійснював рух автомобілем "Мерседес", державний номерний знак НОМЕР_1 , по маршруту, визначеному в Погодженні, та перевозив вантаж, ширина якого становила 2,77 м, а висота 4,27 м. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30, ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", позивач зазначає, що рухався згідно з дозволом та жодних ПДР України не порушував, габарити вантажу, що перевозився ним, перевищували габаритні обмеження менше ніж на 7 %, а тому він мав уніфіковану митну квитанцію, що підтверджує внесення плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів.

Позивач вказує, що оскаржувана постанова виносилася відповідачем з порушенням вимог ст.ст. 33, 251, 252 КУпАП, оцінка доказів не проводилась, об`єктивного та законного розгляду справи не відбувалося та його законні права відповідачем ігнорувалися, в оскаржуваній постанові взагалі не міститься його пояснень та посилань на докази, якими він обґрунтовував законність своїх дій.

Просив скасувати постанову серії ДП18 № 510215 від 07.08.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП та накладення адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за порушення Правил дорожнього руху України, як незаконну.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року вищевказану справу головуючим суддею Бойчуком П.Ю. прийнято до свого провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, про що повідомлено учасників розгляду справи належним чином.

Відповідачем подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що наведені позивачем у адміністративному позові обставини не відповідають дійсності, є надуманими, тоді як вчинення адміністративного правопорушення доведено матеріалами справи та відеозаписом. Просить відмовити в задоволені адміністративного позову, вважає дії відповідача правомірними, а оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам КУпАП та встановленим обставинам справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови на момент її винесення.

Судом встановлено, що поліцейським роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Ревичем Ігорем Миколайовичем 07.08.2019 року винесено постанову серії ДП18 № 510215 та притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він 07.08.2019 року о 21 год. 13 хв. на а/д Київ-Ковель-Ягодин, на 303 км, керував автомобілем "Мерседес", державний номерний знак НОМЕР_1 , та перевозив великогабаритний вантаж, ширина якого перевищує 2,60 м, а саме 2,74 м, без узгодження з органом Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. На позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що останній позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки з боку позивача дійсно мало місце порушення Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 зазначеного адмінправопорушення, відповідачем було приєднано до відзиву відеозапис з місця вчинення правопорушення.

Із вищевказаного відеозапису убачається, що працівником поліції, з метою виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху було зупинено транспортний засіб під керуванням позивача. Згодом поліцейським було оглянуто транспортний засіб, та проведено заміри. Однак, такі заміри були проведені поліцейським, як він сказав - "приблизно". Окрім цього, результати таких замірів останнім не були озвучені взагалі. Тобто, із зазначеного відеозапису так і не зрозуміло, яку ширину вантажу інспектор виміряв, і чи дійсно вона перевищувала дозволену.

У свою чергу, позивач, обґрунтовуючи позов, вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні, та вказує на те, що вантаж який він перевозив, мав ширину 2,77 м, таке перевищення становить менше 7%, за що і було внесено плату, що підтверджується квитанцією.

Стаття 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до копії погодження проїзду від 05.08.2019 року, ТОВ «Негабарит Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Державним агентством автомобільних доріг України проїзд автомобіля під керуванням позивача в період з 05.08.2019 року по 15.08.2019 року., у т. ч. по автодорозі, де позивача зупинив відповідач.

Крім цього, відповідно до копії уніфікованої митної квитанції від 06.08.2019 р., ТОВ «Негабарит Сервіс» було внесено плату за проїзд вказаного вище автомобіля з перевищенням габаритних обмежень, які становлять менше 7% під керуванням позивача.

Така квитанція, з відбитком особистої номерної печатки та підписом посадової особи митного органу, відповідно до ст.1 ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» та п.18 Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, є підтвердженням сплати за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Твердження відповідача про те, що в уніфікованій митній квитанції не вказано, за проїзд по якому саме маршруту сплачено кошти, яким маршрутом дозволено рух транспортного засобу, який вантаж перевозить позивач, терміни проїзду, - не заслуговують на увагу, оскільки в такій уніфікованій митній квитанції відсутні графи для заповнення вищевказаної інформації (такі дані вказані у погодженні проїзду від 05.08.2019 року з Державним агентством автомобільних доріг України). Однак, вона містить інші дані, які достатні для її ідентифікації та застосування, а саме: товариство, яке сплатило кошти - ТОВ «Негабарит Сервіс», державний номерний знак транспортного засобу - НОМЕР_1 , яким перевозять вантаж, прізвище позивача, як водія автомобіля ОСОБА_2 , відстань проїзду 956 км та суму коштів, які було сплачено за проїзд транспортного засобу з великогабаритним вантажем 3876,83 гривень.

Із позовної заяви убачається, що на момент складання відносно позивача оскаржуваної постанови від 07.08.2019 року, останній мав при собі вищевказані документи, які надавали йому право здійснювати рух по визначеному маршруту транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів, які становили менше семи відсотків, і такі документи позивач надавав інспектору на підтвердження правомірності своїх дій. Однак, такі документи були проігноровані відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушеннята не обґрунтовано в постанові підстави неприйняття таких доказів.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, не доведена. Доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, судом не здобуто.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 07.08.2019 року, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 510215 від 07.08.2019 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 510215 від 07.08.2019 року, винесену поліцейським роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Ревичем Ігорем Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:П. Ю. Бойчук