Справа № 571/1086/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокумісто Львів№ 857/10251/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року (суддя Комзюк А.Ф., час ухвалення 12:16 год., місце ухвалення смт.Рокитне, дата складання повного тексту 27.08.2019 року),

в адміністративній справі №571/1086/19 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Гігач Ліни Василівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції,

про визнання протиправним рішення, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Поліцейського роти №2 батальйону №3 УПП в Одеській області сержанта поліції Гігач Л.В., в якому просив: 1) визнати протиправним рішення відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; 2) скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1244990 від 19.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП; 3) закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24.07.2019 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

У суді першої інстанції УПП в Одеській області ДПП із позовними вимогами не погодилось, у наданих поясненнях просило у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1244990 від 19 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 23.08.2019 року не погодилась третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що зміст статті 22 КУпАП вказує на те, що у кожному конкретному випадку саме орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, розглядає питання про визнання діяння малозначним. Тобто, вирішення питання щодо звільнення порушника від адміністративної відповідальності, в даному випадку, належить безпосередньо до органів Національної поліції, а суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Апелянт, також вказує, що санкція ч.1 ст.122 КУпАП не містить такого виду адміністративного стягнення як усне зауваження. Крім цього, усне зауваження не входить до переліку адміністративних стягнень, встановлених статтею 24 КУпАП. Законодавство також не містить переліку чи ознак малозначних правопорушень, що дозволяють застосовувати поняття малозначності правопорушення. Таким чином, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції про скасування постанови і закриття провадження у справі на підставі статті 22 КУпАП, є помилковим та таким, що суперечить чинному законодавству.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції від 23.08.2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що поліцейським роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Гігач Л.В. винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1244990 від 19.06.2019 року, якою визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 3).

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення та змісту вказаної вище постанови видно, що підставою для винесення цієї постанови серія ЕАВ №1244990 від 19.06.2019 року, стало те, що позивач 19.06.2019 року о 12 год. 22 хв. на автодорозі Одеса - Київ на 445 км. в с. Алтесове, керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 58 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху поза населеним пунктом на 28 км/год., чим порушив п.12.9.б. «ПДР» - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, зокрема, щодо звільнення позивача ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України у зв`язку з малозначністю вчиненого та застосування усного зауваження, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.12.9.б. Правил, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Також, пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З матеріалів справи видно, що підставою для винесення оскарженої постанови від 19.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, стало те, що ОСОБА_1 19.06.2019 року о 12 год.22 хв. на автодорозі Одеса - Київ на 445 км. в с. Алтесове, керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 58 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху поза населеним пунктом на 28 км/год.. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam 000663.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в суді першої інстанції до матеріалів пояснення третьої особи УПП в Одеській області ДПП додано фотознімки, здійснені приладом «TruСАМ LTІ 20/20 №ТС000663», та зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 58 км/год. при обмеженні швидкості до 30 км./год. (а.с. 17, 18).

Крім цього, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення ПДР підтверджується також відеозаписом, долученим третьою особою до матеріалів пояснення (а.с. 25).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , з порушенням п.12.9.б ПДР, оскільки автодорозі Одеса - Київ на 445 км. в с. Алтесове рухався транспортним засобом із швидкістю 58 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху поза населеним пунктом на 28 км/год., отже вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що статтею 22 КУпАП, передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто, законодавцем надано право звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням саме органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку таким органом виступає Управління патрульної поліції в Одеській області.

Суд, у свою чергу, розглядає адміністративну справу згідно вимог КАС України, а не справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції пославшись на статтю 22 КУпАП помилково вирішив звільнити позивача від відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП і застосував до позивача усне зауваження, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року в адміністративній справі №571/1086/19 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Гігач Ліни Василівни про визнання протиправним рішення, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 10.10.2019 року