Справа № 820/11748/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №820/11748/15

адміністративне провадження №К/9901/28161/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Кронекс-Харків»
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 (колегія суддів: Лях О.П., Яковенко М.М., Старосуд М.І.)
у справі №820/11748/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кронекс-Харків»
доНововодолазької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області
проскасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кронекс - Харків» (далі - Товариство), звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Нововодолазької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ОДПІ), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.09.2015 № та № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення ОДПІ від 18.09.2015 № та №. При цьому суд зауважує про те, що юридична відповідальність за порушення граничного терміну по імпортній операції була застосована актом Кабінету Міністрів України який не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, а тому не має статусу нормативного акту України. А в частині порушення щодо отримання валютної виручки по експортній операції, то позивач виконав всі покладені на нього міжнародним договором зобов`язання, тоді як відповідати за неналежні дії контрагента-нерезидента не уповноважений.

Натомість суд апеляційної інстанції, постановою від 22.06.2016 рішення суду першої інстанції скасував, у задоволені позову відмовив.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зауважив, що позивачем допущені порушення в сфері зовнішньо-економічної діяльності, як по імпортній так і по експортній операціям.

Не погоджуючись з рішенням суд апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вказується на те, що суди попередніх інстанцій не надали правового значення обставин не порушення ним строку оплати придбаного товару в контрагента-нерезидента (експортна операція), так як фактично такий товар ним не поставлявся на митну територію України, а попередня оплата за такий була йому повернута у зв`язку із відсутністю ділової мети такої господарської операції, а саме неможливості переробляти такий товар- сировину. При цьому наголошує, що податковий орган не повноважний накладати на нього подібного роду санкції, так як повноважним є лише Національний Банк України. Щодо імпортної операції, то зауважує про те, що він виконав покладені на нього обов`язки поставки продукції, тоді як несплата за такий товар є виключною відповідальністю контрагента-нерезидента.

Відзиву від позивача на вказану касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходило.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи й правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що на підставі наказу від 03.08.2015 № 68, виданого ОДПІ та у зв`язку з отриманням податкової інформації від ПАТ «ПУМБ», а саме: листа №КНО-67.1.1/501 від 08.06.2015 та листа №КНо-67.2/1052 від 06.07.2015 про виявлення факту порушення законодавчо - встановленого строку розрахунків по імпортним/експортним операціям, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства, з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаємовідносинам з фірмою нерезидентом «ООО «Ранок» (Російська Федерація) по зовнішньоекономічному договору №02-10/2013 від 01.04.2014 за період з 01.05.2015 по 31.07.2015 та фірмою нерезидентом «Newpack Products» LLP (Велика Британія) по зовнішньоекономічному договору №20/03-14 від 20.03.2014 за період з 01.03.2015 по 31.07.2015, про що оформлено актом №91/20-20-22-08/38933788 від 25.08.2015.

За висновками перевірки, позивачем порушено:

1) ст. 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), підприємством ТОВ «Кронекс-Харків» перевищено граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності по зовнішньоекономічному контракту № 02-10/2013 від 01.04.2014, а саме по здійсненому платежу від 19.03.2015, від 06.04.2015, від 23.04.2015, від 20.05.2015 року та від 21.05.2015 року;

2) ст. 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), а саме підприємством ТОВ "Кронекс-Харків" перевищено граничний строк надходження валютної виручки по зовнішньоекономічному контракту від 20.03.2014 року №20/03-14;

3) п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та п. 2 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 № 207 «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами» та п. 2.3. «Порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», затвердженого Наказом ДПА України від 04.10.1999 № 542 «Про затвердження порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», а саме: порушено порядок декларування валютних цінностей, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, в результаті чого підприємством відображено недостовірну інформацію у Декларації та здійснено приховування (перекручення звітності) про валютні операції у поданій Декларації за 1 півріччя 2015 року (№ 916793887 від 10.08.2015 року).

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 18.09.2015:

- № , яким Товариство нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 598027,56 грн.;

- №, яким до Товариство застосовано штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 340,00 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що такі правопорушення були виявлені відповідачем за наслідками господарських правочинів позивача по експортним та імпортних операціям, зокрема порушення строку розрахунку/отримання валютної виручки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду, де суд апеляційний відмовив в задоволені позову, з чим погоджується Верховний Суд, з огляду на наступне.

Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті за експортними, імпортними операціями та відповідальність за порушення законодавчо встановлених строків таких розрахунків визначено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 185).

Згідно із приписами статей 1 та 2 Закону №185 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Порядок визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 №1392 (далі - Порядок).

Строк завершення імпортної операції без увезення товару на територію України за зовнішньоекономічними договорами (контрактами) відповідно до п. 2 Порядку не може перевищувати 180 календарних днів з моменту здійснення резидентом авансового платежу або виставлення векселя на користь нерезидента, а у разі проведення розрахунків у формі документарного акредитиву - з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Згідно з пункту 3 Порядку та пункту 3.6 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136, імпортна операція резидента без увезення товару на територію України вважається завершеною та знімається банком з контролю за наявності однієї з таких умов:

- зарахування виручки, одержаної від нерезидента, на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України;

- подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором.

Відповідно до статті 2 Закону № 185 імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 Закону № 185 або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 Закону № 185, тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 4 Закону № 185.

Так, судом апеляційної інстанції установлено, що господарські відносини між ТОВ «Кронекс - Харків» (Покупець) та ООО «Ранок» (Постачальник) здійснювались на підставі контракту купівлі - продажу № 02-10/2013 від 01.04.2014, згідно умов якого ООО «Ранок» зобов`язується поставити макулатуру сортовану марок МС-1А, МС-2А, МС-11 В в кількості 5000 (п`ять тисяч) тон (товар), а ТОВ «Кронекс - Харків» - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим контрактом, згідно специфікації на партію. Договором передбачено, що прийом товару по кількості і якості здійснюється представниками Покупця на підприємстві Покупця. Вказана умова була змінена додатковою угодою, а саме визначено місцем поставки товарів - склад постачальника.

При цьому, на виконання вищевказаного контракту поставлений товар Товариству був частково оплачений (3'843'934,37 російських рублів) та відвантажений ООО «Ранок», що підтверджувалось наступними документами, а саме: рахунками - фактурами, відвантажувальними специфікаціями, сертифікатами СТ-1, сертифікатами якості та платіжними дорученнями, проте, позивач товар не вивозив з підприємства. Тоді як, в подальшому сам договір був припинений фірмою нерезидентом ООО «РАНОК», в зв`язку з не виконанням його умов, а попередня оплата повернута Товариству. Станом на 31.07.2015 дебіторська заборгованість по контракту №02-10/2013 від 01.04.2014 становить 2448082,40 рос. руб., в т.ч. з порушенням граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності становить 2448082,40 рос. руб.

Крім того, судом установлено, що між позивачем та «Newpack Products» LLP (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2014 №20/03-14, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця папір мішковий-крафт, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти такий товар та здійснити відповідний розрахунок.

Товариство на виконання умов контракту поставило товар, що підтверджується митними деклараціями, однак грошові кошти за сплачений товар «Newpack Products» LLP у повному обсязі не сплачено. Дебіторська заборгованість складає 1697,59 доларів США.

Разом з тим, Суд враховує, що матеріали справи не містять копій судових рішень, в яких TOB «Кронекс- Харків» звертався до суду з митою стягнення валютних цінностей (заборгованості) з нерезидентів ООО «Ранок» і «Newpack Products» LLP та/або висновків центрального органу, виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку про продовження строків розрахунків по вказаних міжнародних контрактах, як то передбачено статтею 6 Закону №185.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що позивач, допустив порушення вимог статей 1 та 2 Закону №185, та як у належний спосіб не завершив вказані операції з названими фірмами - нерезидентами, що вірно виявив відповідач в акті перевірки, а тому податкове повідомлення-рішення від 18.09.2015 № є законним.

Доводи позивача, про те, що відповідач не уповноважений приймати відносно нього податкове повідомлення-рішення за порушення строків у сфері зовнішньо економічних розрахунків не приймаються до уваги, з огляду на повноваження, які передбаченні положеннями підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. Так у відповідності до вказаного положення, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 18.09.2015 № , яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в сумі 340,00 грн., то Касаційний Суд, погоджуючись із судом апеляційної інстанції, не вбачає підстав визнавати його незаконним, як то просить позивач у позові, так як фактичні обставини, з якими відповідач пов`язує порушення порядку декларування валютних цінностей позивачем по справі не заперечується.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги про наявність підстав для відмови в задоволені позову.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронекс-Харків» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду