Справа № 240/9876/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м.Житомир справа № 240/9876/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шайденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу періодів роботи з 11 січня 1984 року по 17 травня 1988 року, з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року, з 02 березня 1992 року по 28 жовтня 1993 року та з 12 лютого 1997 року по 28 вересня 2005 року та призначенні пенсії на пільгових умовах;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 11 січня 1984 року по 17 травня 1988 року, з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року, з 02 березня 1992 року по 28 жовтня 1993 року та з 12 лютого 1997 року по 28 вересня 2005 року та призначенні пенсії на пільгових умовах з 08 травня 2018 року, тобто з моменту звернення;

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке являється правонаступником Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням пенсії за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак за результатами її розгляду отримав відмову.

Вказує, що відмова відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 січня 1984 року по 17 травня 1988 року, з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року, з 02 березня 1992 року по 28 жовтня 1993 року та з 12 лютого 1997 року по 28 вересня 2005 року є протиправною та такою, що порушує право на соціальний захист, передбачений ст.46 Конституції України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

29 серпня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162, частини першої статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що відмова Пенсійного органу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є правомірною, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи 12 років 6 місяців. (а.с. 21-24).

В підготовчому засіданні, призначеному на 10 вересня 2019 року о 10:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 19 вересня 2019 року об 11:30, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 10 вересня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 19 вересня 2019 року об 11:30, прибув позивача та представник відповідача.

Судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про огляд пенсійної справи та оголошення перерви до 26 вересня 2019 року о 15:00 для більш детального вивчення матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 26 вересня 2019 року о 15:00 прибули позивач та представник відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві (а.с. 21-24).

У відповідності до положень частини третьої статті 243 КАС України та зважаючи на складність справи, складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивач працював з 11 січня 1984 року по 17 травня 1988 року - електрозварник в енергоцеху Житомирського заводу металоконструкцій, з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року - електрозварник Коростенської РСМУ-5 треста "Укрхімстрой", з 02 березня 1992 року по 28 жовтня 1993 року - прийнятий по переводу із Коростенського СМУ-5 до цеху водопостачання та каналізації електрозварником, з 12 лютого 1997 року по 28 вересня 2005 року - електрозварник ручної зварки ЗАТ «Монтажник».

Періоди пільгового стажу підтверджені записами в трудовій книжці. (а.с.12-16).

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке являється правонаступником Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням пенсії за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом Житомирського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.02.2019 №1278/03.2 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Зазначено, що загальний стаж складає 32 роки 2 місяці 4 дні, стаж на пільговій роботі становить 6 років 6 місяців 15 днів і право призначення пенсії за віком по списку №2 позивач буде мати при досягненні віку - 58 років. Рішенням комісії з питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу відмовлено у підтвердженні роботи електрозварником у Коростенському будівельно-монтажному управлінні №5 з 30.05.1988 по 02.03.1992, в зв`язку з відсутністю документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника та відмовлено у періоді роботи електрозварником ручного зварювання з 09.11.1993 по 11.02.1997 в Коростенському державному будівельно-монтажному управлінні №5 Мінпрому України в зв`язку з відсутністю документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника та атестацію робочих місць за умовами праці.

Не погоджуючись із наданою відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Основного Закону визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-Х11(далі - Закон №1788-Х11) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, яка випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Підставою для відмови в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача періоду роботи з 09.11.1993 по 11.02.1997 в Коростенському державному будівельно-монтажному управлінні №5 Мінпрому України відсутність документів про ліквідацію підприємтсва без визначення правонаступника та атестацію робочих місць за умовами праці.

Також, період роботи з 12.02.1997 року по 28.09.2005 року в ЗАТ "Монтажник" не зараховано до пільгового стажу, оскільки вказаний період роботи не підтверджено атестацією робочих місць.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації

Статтею 62 Закону №1788-Х11 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383(далі - Порядку) встановлено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 року № 442 встановлено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Абзацом 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно листа Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 19.06.2018 року № 355-Лл судом встановлено, що документальні матеріали щодо атестації робочих місць, ритмічність виробництва, підприємство, яке працювало 5-й чи 6-й денний робочий тиждень до архівного відділу виконавчого комітету Коростенської міської ради не надходили.(а.с.35)

Відповідно до змісту листа Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації від 14.08.2018 року №3929/08 щодо атестації робочих місць, матеріали по атестації робочих місць за умовами праці у Коростенському будівельно-монтажному управлінні №5 тресту "Укрхімбуд" до Державної експертизи умов праці не надходили та не розглядались.(а.с.37)

Рішенням комісії з питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу, зокрема, відмовлено у підтвердженні періоду роботи електрозварником ручного зварювання з 09.11.1993 по 11.02.1997 в Коростенському державному будівельно-монтажному управлінні №5 Мінпрому України в зв`язкуз з відсутністю документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника та атестацію робочих місць за умовами праці.(а.с.40-41).

При цьому, в трудовій книжці під №17 є запис, що атестація робочих місць згідно наказу №42 за умовами праці електрозварник від 15.11.2002 ручної зварки СП №2 XXXIII код 906" проведена. (а.с.15)

Отже, суд вважає, що згідно запису в трудовій книжці під номером № 17 спростовуються вимоги позивача про неможливість включення до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 15.11.2002 року по 28.05.2005 року в зв`язку з відсутністю атестації робочих місць.

У постанові від 05.06.2018 (справа №466/455/17) Верховний Суд зазначив, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу і суд не вбачає підстав для відступу від зазначеного правового висновку Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що вимога позивача щодо зобов`язання зарахувати до пільгового стажу період роботи з 09.11.1993 по 11.02.1997 в Коростенському державному будівельно-монтажному управлінні №5 Мінпрому України та періоду з 12.02.1997 року по 28.05.2005 року в ЗАТ "Монтажник" підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно записів в трудовій книжці період роботи з 15.11.2002 року по 28.05.2005 року підтверджується результатами атестації робочого місця за умовами праці.

Періоди роботи з 30.05.1988 по 02.03.1992 у Коростенському ремонтно-будівельно-монтажному управлінні №5 тресту "Укрхімбуд" підлягають включенню до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. „б" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на підставі Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та записів в трудовій книжці позивача, так як час виконання вказаних робіт до 21.08.92.

Щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 11.01.1984 р. по 17.05.1988 р. у ПАТ "Атмашбуд" на посаді електрозварника та період з 02.03.1992 року по 28.10.1993 року у ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна", то у суду не має підстав для зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до пільгового стажу позивача, так як ці періоди, на момент постановлення рішення, зараховані до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. „б" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", що зазначено у відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с. 21-24), тож в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Водночас, з метою забезпечення судового захисту порушеного права та ефективного механізму його відновлення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до п.б статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 08 травня 2018 року.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 травня 2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах, за результатом якої прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин справи.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано протиправність відмови Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року та з 15 вересня 2002 року до 28 вересня 2005 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем за рахунок бюджетних асигнувань у загальному розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року та з 15 вересня 2002 року до 28 вересня 2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 30 травня 1988 року по 02 березня 1992 року та з 15 вересня 2002 року до 28 вересня 2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 травня 2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах, за результатом якої прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених судом обставин справи.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 15 жовтня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова