Справа № 0940/2174/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7754/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідачів - Бондар О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатсервіс» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Скільський І.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12.06.2019р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2018р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Прикарпатсервіс» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління /ГУ/ ДФС в Івано-Франківській обл. № 698218/38554135 від 14.05.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р.; зобов`язати відповідача Державну фіскальну службу /ДФС/ України зареєструвати в ЄРПН складену позивачем податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р.; судові витрати покласти на відповідача (а.с.5-17, 68-80).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. № 698218/38554135 від 14.05.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. в ЄРПН; визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р.; зобов`язано відповідача ДФС України зареєструвати в ЄРПН складену позивачем податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р., днем її подання; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. (а.с.168-182).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржили відповідачі ДФС України та ГУ ДФС в Івано-Франківській обл., які покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.188-191).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, суперечать нормам законодавства в частині визначення порядку реєстрації податкових накладних; позивачем не доведено наявності підстав для здійснення реєстрації податкової накладної, не надано копій договору купівлі-продажу, укладеного з покупцем товару, розрахункових документів (банківських виписок), накладної на переміщення товару.

Водночас, під час судового розгляду позивачем подавалися нові документи, а також не долучені до справи документи, які подавалися відповідачу під час вирішення питання щодо реєстрації спірної податкової накладної.

Також з наданих позивачем документів неможливо визначити, що сплачена згідно платіжного доручення № 3579 від 17.11.2017р. сума 24000 грн. є авансовим платежем, через що спірна операція розглядалася як реалізація товару (віброплити). Будь-яких угод на поставку цього товару позивачем не представлено, хоча в позові зазначалося про усну домовленість з контрагентом.

В свою чергу, відповідно до Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р., платник податків на підтвердження реєстрації податкової накладної до повідомлення подає документи: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Так як позивачем не надано таких документів на товар (віброплити) контролюючому органу для прийняття позитивного рішення, тому враховані судом докази не є належними в даній справі, оскільки не спростовують врахування відповідачем всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Щодо вимоги про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р., то задоволення цієї вимоги можливе лише днем набрання законної сили судовим рішенням; судом передчасно задоволені позовні вимоги щодо скасування рішення Комісії з питань розгляду скарг ДФС України № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р., оскільки в цій частині позивачем не наведено будь-яких доводів; також судом невірно здійснено розподіл судовим витрат по справі.

Ухвалою апеляційного суду від 04.09.2019р. апеляційну скаргу в частині, яка заявлена ДФС України, повернуто цьому апелянту у зв`язку із неусуненням останнім недоліків поданої скарги (а.с.212).

Інший учасник справи (позивач) не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ТзОВ «Прикарпатсервіс» зареєстровано як юридична особа та взяте на податковий облік у Надвірнянській об`єднаній державній податковій інспекції /ОДПІ/ ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. 20.03.2013р.; основний вид економічної діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля (а.с.99-106, 107-119).

16.11.2017р. ТзОВ «Прикарпатсервіс» відповідно до усного замовлення від ТзОВ «Спільне підприємство /СП/ «Будучність» виписано рахунок-фактуру № СФ-0000453 від 16.11.2017р. (а.с.94).

Відповідно до платіжного доручення № 3579 від 17.11.2017р. на банківський рахунок ТзОВ «Прикарпатсервіс» надійшов аванс від вказаного контрагента в розмірі 24000 грн., в т.ч. ПДВ, як оплата за товар (віброплита) згідно рахунку-фактури № СФ-0000453 від 16.11.2017р. (а.с.98).

Згідно видаткової накладної № РН-0001324 від 24.11.2017р. позивачем передано у власність ТзОВ «СП «Будучність» товар (віброплита) на загальну суму 24000 грн., в т.ч. ПДВ (а.с.96).

Товарно-транспортною накладною № 01-БДЧТ від 24.11.2017р. підтверджується операції навантаження, розвантаження та доставки товару до ТзОВ «СП «Будучність» (а.с.97).

Попереднє придбання наведеного товару здійснювалося позивачем в наступному порядку.

05.10.2017р. між ТзОВ «Прикарпатсервіс» (покупець) і ФОП ОСОБА_1 (постачальник») було укладено договір купівлі-продажу (а.с.88-89).

Згідно умов п.п.1.1-1.3 цього договору постачальник зобов`язується поставити (продати) покупцю у власність товар згідно умов цього договору. Покупець зобов`язується прийняти замовлений ним товар та своєчасно оплатити його вартість згідно умов цього договору. Асортимент та ціна товару погоджується сторонами шляхом підписання відповідних накладних з виставленням рахунку-фактури по факту поставки та інших документів, які є невід`ємними частинами цього договору.

Оплата здійснюється в розмірі повної вартості товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах цього договору. Ціна товару, яка входить у вартість поставки, остаточно узгоджується та вказується сторонами у відповідній накладній партії товару (п.п.3.1, 3.2 вказаного договору).

Факт поставки товару (віброплита поступальна) позивачу стверджується видатковою накладною № 12 від 22.11.2017р. на загальну суму 20393 грн. 65 коп., в т.ч. ПДВ (а.с.90) та товарно-транспортною накладною № 06-ГІП від 22.11.2017р. (а.с.91).

На виконання обов`язку, встановленого ст.201 ПК України, позивачем складено та подано на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р. на загальну суму 24000 грн. (а.с.82).

11.12.2017р. відповідно до Квитанції № 1 про реєстрацію податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. за результатом обробки документ прийнято, однак реєстрація зупинена. Виявлені помилки: відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація зупинена з підстав відповідності даної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТЗЕД: 8467. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.83).

На підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 1443 від 17.11.2017р. позивачем подано відповідачу повідомлення № 8 від 11.05.2018р. (а.с.85), до якого були долучені письмові пояснення та документи, що підтверджують факт здійснення операції, а саме:

документ № від 11.05.2018р. (ТТН);

документ № від 11.05.2018р. (платіжне доручення);

документ № від 11.05.2018р. (техпаспорт);

документ № від 11.05.2018р. (штатний розпис);

документ № від 11.05.2018р. (пояснення);

документ № від 11.05.2018р. (рахунок);

документ № від 11.05.2018 (видаткова накладна);

документ № від 11.05.2018р. (ТТН);

документ № від 11.05.2018р. (видаткова накладна);

документ № від 11.05.2018р. (договір б/н від 05.10.2017р.) (а.с.153).

Згідно письмових пояснень ТзОВ «Прикарпатсервіс» використовує офісні, складські та виробничі приміщення на підставі укладених договорів оренди з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Постачальником віброплит є ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на основі договору купівлі-продажу від 05.10.2017р. Навантаження товару від постачальника здійснив власними силами ФОП ОСОБА_1 Доставка та розвантаження товару від ФОП ОСОБА_1 здійснювалась працівниками ТзОВ «Прикарпатсервіс». Податкова накладна № 1443 від 17.11.2017р. складена відповідно до отриманого авансу у сумі 24000 грн. згідно платіжного доручення № 3579 від 17.11.2017р. по рахунку № СФ-0000453 від 16.11.2017р. Реалізацію товару ТзОВ «СП «Будучність» було здійснено 24.11.2017р. на суму 24000 грн. по видатковій накладній № РН-0001324. Навантаження, розвантаження та доставка товару до ТзОВ «СП «Будучність» здійснювались працівниками ТзОВ «Прикарпатсервіс» (а.с.87).

Рішенням комісії контролюючого органу регіонального рівня - ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. № 698218/38554135 від 14.05.2018р. відмовлено позивачу в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. у зв`язку з ненаданням платником податків копій наступних документів: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (а.с.81).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачем ТзОВ «Прикарпатсервіс» подано скаргу, яку відповідно до рішення комісії ДФС України № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р. залишено без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН - без змін (а.с.84).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. контролюючий орган визначив ненадання платником податку копій документів: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Разом з тим, оцінка наданих позивачем первинних документів вказує на те, що останні не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій та висновку про відсутність їх проведення.

Таким чином, позивач надав відповідачам всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною № 1443 від 17.11.2017р., у реєстрації якої комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, було відмовлено.

За вказаних обставин, відповідачами безпідставно не враховані пояснення позивача щодо підтвердження реальності здійснення операції, за якою складено податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р.

На підставі наведеного, оскаржуване рішення № 698218/38554135 від 14.05.2018р. не містить чіткого визначення підстав прийняття комісією відповідача рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також те, що такі документи були надані контролюючому органу, у ДФС України та її територіального органу були відсутніми правові підстави для відмови позивачу в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН № 698218/38554135 від 14.05.2018р., яким позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. в ЄРПН, є необґрунтованим. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами.

У зв`язку із протиправністю прийнятого Комісією ГУ ДФС у Івано-Франківській обл. рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН та відсутністю законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважав, що послідовним та обґрунтованим буде визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДФС України з питань розгляду скарг № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р. З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та дотримання судом гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд зобов`язав ДФС України зареєструвати подану позивачем податкову накладну № 1443 від 17.11.2017р. днем її подання.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Матеріалами справи стверджується проведення господарської операції щодо реалізації ТзОВ «Прикарпатсервіс» на користь контрагента ТзОВ «СП «Будучність» в рамках досягнутої усної домовленості товарів (віброплита).

Водночас, під час судового розгляду справи позивачем представлені первинні документи, які свідчать про придбання товарно-матеріальних цінностей, що були використані у його власній господарській діяльності, зокрема, для виконання умов досягнутої домовленості із ТзОВ «СП «Будучність».

Зокрема, 16.11.2017р. ТзОВ «Прикарпатсервіс» відповідно до усного замовлення від ТзОВ «СП «Будучність» виписано рахунок-фактуру № СФ-0000453 від 16.11.2017р.

17.11.2017 на розрахунковий рахунок ТзОВ «Прикарпатсервіс» згідно платіжного доручення № 3579 від 17.11.2017р. надійшов аванс від ТзОВ «СП «Будучність» в розмірі 24000 грн., в т.ч. ПДВ, як оплата за віброплиту згідно рахунку- фактури № СФ-0000453 від 16.11.2017р.

По факту першої події - отриманого авансу в сумі 24000 грн. позивачем 17.11.2017р. складено податкову накладну № 1443.

24.11.2017р. позивачем поставлено та передано у власність ТзОВ «СП «Будучність» товар (віброплита), що підтверджується видатковою накладною № РН-0001324 від 24.11.2017р. на загальну суму 24000 грн.

Навантаження, розвантаження та доставка товару до ТзОВ «СП «Будучність» здійснювалось працівниками ТзОВ «Прикарпатсервіс», що підтверджено товарно-транспортною накладною № 01-БДЧТ від 24.11.2017р.

Постачальником товару (віброплити поступальної, яка обліковується у ТзОВ «Прикарпатсервіс» у складі номенклатурної групи «віброплита») був ФОП ОСОБА_1 . Між цими сторонами був укладений договір купівлі-продажу від 05.10.2017р., в рамках якого оформлені первинні документи: видаткову накладну № 12 від 22.11.2017р. та товарно-транспортну накладну № 06-ГІП від 22.11.2017р.

Доставка та розвантаження від ФОП ОСОБА_1 товару здійснювалась працівниками ТзОВ «Прикарпатсервіс».

Для здійснення господарської діяльності ТзОВ «Прикарпатсервіс» укладено договори оренди приміщень з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У господарській діяльності ТзОВ «Прикарпатсервіс» використовує власні, позичені та отримані за договором фінансового лізингу транспортні засоби. Загальна чисельність працівників згідно штатного розпису ТзОВ «Прикарпатсервіс» складає 16 осіб.

Окрім цього, аналіз спірної податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. свідчить про її відповідність тим вимогам, які до неї висуваються у п.201.1 ст.201 ПК України та у наказі Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», і відповідач не вказує на наявність будь-яких недоліків форми та змісту зазначених податкових накладних.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно п.201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затв. постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010р., податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу (п.12 цього Порядку).

Згідно із п.13 наведеного Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (втратив чинність з 25.05.2018р. згідно з наказом Міністерства фінансів України № 409 від 06.04.2018р.), передбачено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Станом на дату подання ТзОВ «Прикарпатсервіс» податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. на реєстрацію в ЄРПН, а також на момент складення Квитанції № 1 від 11.12.2017р. вказаний наказ Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р. був чинний.

За приписами пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017р., визначено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пп.201.16.2, 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту. Форма таких рішень встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р. «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (діє з 22.03.2018р.) визначено, що платники податку на додану вартість, у яких до 01 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 01 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Як убачається із матеріалів справи, позивачем скеровані на адресу контролюючого органу копії первинних документів, про що свідчить повідомлення № 8 від 11.05.2018р. щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній, реєстрація якої зупинена.

Також позивачем підтверджено первинними документами придбання товарно-матеріальних цінностей, які були використані ним під час виконання прийнятих на себе зобов`язань перед контрагентом ТзОВ «СП «Будучність».

Окрім цього, податкова накладна № 1443 від 17.11.2017р. на суму постачання 24000 грн., в т.ч. ПДВ, видана по першій події згідно приписів п.187.1 ст.187 ПК України.

Відповідно до постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р. підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У зв`язку з вищевикладеним, рішення Комісії ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. № 698218/38554135 від 14.05.2018р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 1443 від 17.11.2017р. в ЄРПН, не ґрунтується на вимогах закону.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно фактичних обставин справи відповідачі в обґрунтування своєї позиції послались на ненадання позивачем переліку первинних документів, який наведений у вищевказаних Критеріях.

Однак є цілком зрозумілим, що за різними господарськими операціями можуть складатися і різні первинні документи, а тому необхідність складання тих чи інших первинних документів та можливість їх подання податковому органу залежить перш за все від сутності господарських операцій.

Тому стверджуючи про ненадання певних первинних документів, які зазначені у вищевказаних Критеріях, суду необхідно встановити, які саме первинні документи повинні складатися на підтвердження конкретних господарських операцій.

Однак відповідачі при прийнятті спірних рішень такого аналізу не здійснили.

Між тим, позивачем під час судового розгляду представлено всі необхідні первинні документи на підтвердження здійснення розглядуваних господарських операцій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов`язання зареєструвати податкову накладну в ЄРПН, оскільки такі зобов`язальні дії направлені на відновлення порушених прав позивача.

Згідно п.56.23. ст.56 ПК України оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей, зокрема, скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У відповідності до п.3 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затв. постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р. скарги подаються платником податку на додану вартість (далі - платник податку) до ДФС протягом 10 календарних днів з дня набрання чинності рішенням комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Порядку зупинення реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо останній день строку припадає на вихідний, неробочий або святковий день, останнім днем такого строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним, неробочим або святковим днем. Строк подання скарги може бути продовженим за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 Податкового кодексу України.

Пункт 11 даного Порядку встановлює, що платник податку може додавати до скарги пояснення та копії документів, завірені у встановленому порядку, які підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена.

Згідно п.13 цього Порядку за результатами розгляду скарги комісія з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії ДФС; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії ДФС без змін; залишає скаргу без розгляду.

За результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги та надсилає його платнику податку у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р. затверджено Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, згідно пункту 13 за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: 1) задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; 2) залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; 3) залишає скаргу без розгляду.

Враховуючи встановлені судом обставини протиправності прийнятого комісією ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, послідовним та обґрунтованим буде визнання протиправними та скасування рішення Комісії ДФС України з питань розгляду скарг № 8747/38554135/2 від 01.06.2018р.

Застосовуючи такий спосіб відновлення прав позивача, колегія суддів звертає увагу на положення пп.201.16.4. п.201.16 ст.201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме відповідною комісією ДФС.

В другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Згідно п.28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затв. постановою КМ України № 117 від 21.02.2018р., податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до ЄРПН визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затв. постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010р.

Зокрема, пунктом 19 цього Порядку визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п.20 вказаного Порядку у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами чинного законодавства України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної або визначення в судовому рішенні конкретної дати, яку слід вважати датою реєстрації або скасування реєстрації податкової накладної.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. the United Kingdom), пп. 2836. Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003р., та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia». заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-П)».

За усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідачі не наділені повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Також фіскальний орган був зобов`язаний у 2017 році у Квитанції № 1 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, чинних на момент зупинення.

Визначення фіскальним органом у Квитанції № 1 конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких містився у наказі № 567 від 13.06.2017р. «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», який був чинний на момент зупинення реєстрації податкової накладної. Даний наказ діяв на момент зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН і був скасований наказом Міністерства фінансів України № 409 від 06.04.2018р. у зв`язку із прийняттям постанови КМ України № 117 від 21.02.2018р.

Аналогічно позивач був позбавлений можливості надати ґрунтовні пояснення і підтверджуючі документи у 2018 році, коли вже діяла постанова КМ України № 117 від 21.02.2018р., яка передбачала перелік документів для аналізу, оскільки не володів повною інформацією про підстави для зупинення реєстрації податкових накладних.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків чи підстави для зупинення реєстрації.

Також зі змісту Квитанції № 1 по податковій накладній вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, у Квитанції №1 фіскальним органом в порушення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України не вказано конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), не зазначено конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом № 567 від 13.06.2017р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Водночас, застосований судом першої інстанції порядок відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору не суперечить приписам ст.139 КАС України.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС в Івано-Франківській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. в адміністративній справі № 0940/2174/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС в Івано-Франківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 09.10.2019р.