Справа № 160/64/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Справа № 160/64/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини в/ч НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Військова прокуратура сил антитерористичної операції Донецького гарнізону, в якому просить:
- визнати бездіяльність відповідача по невиплаті позивачу грошового забезпечення військовослужбовця протиправною та стягнути з відповідача на користь позивача невиплачене військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , грошове забезпечення за період проходження ним військової служби з 13.10.2016 по 22.12.2016 у військовій частині НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , у розмірі 6787 грн.09 коп., яке складається з преміальних виплат за участь в АТО у сумі 2787,09 грн., преміальних виплат від Міністерства оборони України у розмірі 3000 грн., виплати яких здійснювалися військовослужбовцям відповідача у грудні 2016 року, преміальних виплат від Президента України у сумі 1000 грн., які здійснювалися у грудні 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому, як учаснику антитерористичної операції не нараховувалася відповідна премія, хоча він у цей час проходив службу у складі 54 ОМБр, в місті Бахмут, яка вважається другою лінією АТО.
08.01.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
11.03.2019 року ухвалою суду було витребувано у Військової частини в/ч НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 відзив на позовну заяву, а також, наступні докази: довідку про нарахування позивачу грошового забезпечення військовослужбовця за оскаржуваний період з жовтні по грудень 2016 року, при цьому зазначивши вид нарахування та нараховані суми; надати належним чином завірені копії наказів про нарахування премії військовослужбовцям військової частини - відповідача (в/ч НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 ) за грудень 2016 року; надати належним чином завірені копії наказів Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про введення та виведення відповідача (54 окремої механізованої бригади військової частини НОМЕР_2 ) в зону проведення антитерористичної операції та залучення до антитерористичної операції у 2016 році.
08.07.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , а тому у командування військової частини НОМЕР_2 не має будь-яких підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 04.07.2016 року.
Приймаючи участь в антитерористичній операції у складі 17 Окремої Танкової Бригади став свідком злочину. Військова прокуратура сил АТО за постановою про забезпечення заходів безпеки до осіб які беруть участь у кримінальному провадженні від 20 вересня 2016 року вжила заходів шляхом переведення солдата ОСОБА_1 до іншої військової частини в межах міста Бахмут на час проведення досудового слідства.
Виконання вказаної постанови було доручено відділенню Військової служби правопорядку в м. Бахмут.
Так, згідно наказу командира військової частини - польова пошта В 3675 від 13.10.2016 року та відповідного Припису від 13.10.2016 року №93 солдата ОСОБА_1 було переведено для подальшого проходження військової служби до відповідача військової частини польова пошта В 2970 в місто Бахмут Донецької області.
Відповідно до зазначеного вище наказу позивач перебував у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 в місті Бахмут Донецької області у період з 13.10.2016 року по 22.12.2016 року.
Позивач зазначає, що у вказаний період військовослужбовцям нараховувалися премії за участь в АТО під час перебування та виконання завдань на території АТО.
Проте, як зазначає позивач, ці грошові кошти не були виплачені позивачу - ОСОБА_1 , що, на його думку, є порушенням його майнових прав та інтересів.
За фактом порушення своїх законних прав позивач звернувся до військового прокурора Донецького гарнізону.
Так, на ім`я командира в/ч ПП В 2970 було надано лист за яким військовий прокурор зазначив, що позивача було переведено за постановою прокурора від 20.09.2016 року з 17 ОТБр. до 54 ОМБр., як свідка по кримінальному провадженню. На підставі зазначеного прокурор пропонує продовжити термін перебування солдата на посаді у в/ч пп В 2970 до прийняття процесуального рішення, забезпечити виплату грошового забезпечення з 12.10.2016 року та знаходження на території м. Бахмут Донецької області в інтересах слідства.
22.12.2016 року командуванням військової частини ПП НОМЕР_3 позивачу було надано лист, в якому зазначено, що позивач - ОСОБА_1 був лише прикомандирований і не був зарахований до особового складу бригади військової частини ПП НОМЕР_3 .
Вважаючи такі дії відповідача незаконними та протиправними, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 3 Розділу І Інструкції, виплата винагороди військовослужбовцям здійснюється за місцем проходження служби на підставі наказів командирів органів військового управління та військових частин. Командирам військових частин - на підставі наказів вищих командирів (начальників, керівників).
Розміри винагород у наказах зазначаються в гривнях.
Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції, винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.
Розмір винагороди визначається залежно від місць виконання завдань на підставі:
- даних обліку військовослужбовців, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони, на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ), бойові завдання в акваторії Азовського моря, беруть участь у заходах з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою або виконують завдання в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту, заходів ЗНБО чи АТО;
- переліку військових частин та/або їх підрозділів, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони;
- документів органів військового управління (штабу операції ОС чи штабу АТО, штабів оперативно-тактичних угруповань), військових частин про періоди виконання окремими військовослужбовцями завдань на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони, на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) або в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту, заходів ЗНБО чи АТО.
Так, як встановлено, п. 4-7 Розділу ІІ Інструкції військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО чи в АТО, якщо вони одночасно:
- залучені до проведення заходів ЗНБО чи в АТО;
- перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу операції ОС чи штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України);
- перебувають у районі проведення заходів ЗНБО чи АТО.
Підтвердженням залучення до участі в заходах ЗНБО чи в АТО є витяг із наказу органу військового управління (штабу операції ОС чи штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення військовослужбовця до складу (виключення зі складу) сил та засобів, що беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО чи в АТО (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України, які ведуть оперативну (військову, спеціальну) розвідку на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) та не перебувають у підпорядкуванні керівництва штабу операції ОС чи штабу АТО, облік яких здійснюється окремо).
Безпосередня участь військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення заходів ЗНБО чи в АТО здійснюється на підставі розпорядчих документів органів військового управління.
До здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні можуть залучатися військові частини та підрозділи Збройних Сил України за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України.
Підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення заходів ЗНБО чи в АТО є наказ штабу операції ОС чи штабу АТО (штабів оперативно-тактичних угруповань) про їх залучення.
Наказ про виплату винагороди видається за місцем проходження військової служби військовослужбовцями.
Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується:
- журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки);
- бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.
Крім того, підтвердними документами є:
- бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення захоплених об`єктів тощо), письмовий наказ командира військової частини, яка виконувала завдання;
- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначено особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
Суд зазначає, що відповідні виплати (винагорода) військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів про виплату такої винагороди за участь у військових конфліктах, заходах АТО чи в заходах із ЗНБО, інших заходах в умовах особливого періоду, що в свою чергу повинно бути підтверджено витягом із наказу відповідного органу військового управління.
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні накази про виплату винагород або накази про участь позивача у заходах АТО чи в заходах із ЗНБО, а тому у суду відсутні підстави дійти висновку про бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 відповідного грошового забезпечення.
Крім того, означене вище також підтверджується поясненнями відповідача у його відзиві на позовну заяву, в якому зазначається, що командуванням військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 до будь-яких завдань та бойових завдань не залучався, відповідним наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 та будь яких інших військових формувань про залучення до сил та засобів в зону антитерористичної операції не віддавався.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 805/1189/16-а.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини в/ч НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Військова прокуратура сил антитерористичної операції Донецького гарнізону про визнання бездіяльність відповідача по невиплаті позивачу грошового забезпечення військовослужбовця протиправною та стягнення з відповідача на користь позивача невиплачене військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , грошове забезпечення за період проходження ним військової служби з 13.10.2016 по 22.12.2016 у військовій частині НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , у розмірі 6787 грн.09 коп., яке складається з преміальних виплат за участь в АТО у сумі 2787,09 грн., преміальних виплат від Міністерства оборони України у розмірі 3000 грн., виплати яких здійснювалися військовослужбовцям відповідача у грудні 2016 року, преміальних виплат від Президента України у сумі 1000 грн., які здійснювалися у грудні 2016 року відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський