Справа № 280/4452/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4452/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (головуючий суддя Сіпака А.В.) в адміністративній справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (далі - Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі Відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі Відповідач-2), третя особа - Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (далі Третя особа), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просило суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість по декларації за січень 2009 року в розмірі 77363251,00 грн. (сім мільйонів триста шістдесят три тисячі двісті п`ятдесят одну грн. 00 коп.);

- стягнути з Державного бюджету на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню в розмірі 8627712,84 грн. (вісім мільйонів шістсот двадцять сім тисяч сімсот дванадцять грн. 84 коп.), нараховану на суму заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за період з 17.07.2015 по 17.10.2018.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю контролюючого органу, який після набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано податкове повідомлення-рішення про зменшення бюджетного відшкодування, не вніс до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, Позивач не отримав бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за січень 2009 року, що і слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року по справі №280/4452/18 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, про стягнення коштів - задоволено у повному обсязі (т. 1, а.с. 242-245).

Відповідач-1 Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т.2, а.с. 25-38).

В апеляційній скарзі Відповідач-1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції належним чином не досліджено обставин, які свідчать про відсутність у Відповідача-1 повноважень щодо внесення даних до реєстру та формування реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування та про відсутність в Податковому кодексі положень щодо стягнення суми бюджетного відшкодування.

Третя особа - Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області подало відзив на апеляційну скаргу в якому зазначило про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачена участь територіальних органів казначейства в процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що, на думку останнього, свідчить про відсутність повноважень вживати будь-яких заходів щодо його здійснення (т.2, а.с. 50-57).

Крім того,у вказаному відзиві Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області просило суд розглянути справу за відсутністю його представника.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване (т. 2, а.с. 58-89).

В обґрунтування відзиву Позивач зазначив про те, що доводи Відповідача-1 про відсутність підстав для задоволення позовної заяви у даній справі є необґрунтованими, з огляду на набрання законної сили рішенням суду у справі №2а-5259/09/0870, яким встановлено право Позивача на відшкодування ПДВ за січень 2009 року в сумі 7 363 251 грн.

Відповідачем-2 подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області.

Відповідач-2 та Третя особа, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник Відповідача-1 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Запоріжалюмінторг» 17.02.2009 року подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість за січень 2009 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за січень 2009 року (т. 1, а.с. 11-15)

За результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2009 року, 27.03.2009 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі винесене податкове повідомлення-рішення №/0, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за січень 2009 року на 7363251,00 грн. (т. 1, а.с 16).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням №/0 від 27 березня 2009 року, ТОВ «Запоріжалюмінторг» оскаржило його в судовому порядку.

17.09.2014 року постановою Запорізького окружного адміністративного суду адміністративний позов ТОВ «Запоріжалюмінторг» у справі №2а-5259/09/0870 був задоволений, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /0 від 27 березня 2009 року скасовано (т. 1, а.с. 17-25).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року у справі №2а-5259/09/0870 залишено без змін (т. 1, а.с. 26-29).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 року касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року залишено без змін (т. 1, а.с. 30-34).

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року по справі №2а-5259/09/0870, яка набрала законної сили 26.05.2015 року, свідчить про виникнення бюджетної заборгованості перед Позивачем у розмірі 7363251,00 грн.

У зв`язку з нездійсненням Відповідачем-1, на виконання судового рішення по справі №2а-5259/09/0870, яке набрало законної сили, дій щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування на суму 7363251,00 грн. ТОВ «Запоріжалюмінторг» звернулося з даним позовом до суду про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість, а також пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин з врахуванням судового рішення у справі №2а-5259/09/0870, Податковим кодексом України був закріплений обов`язок контролюючого органу вчинити відповідні дії, направлені на відшкодування платнику податків суми узгодженого податку на додану вартість, однак, у зв`язку з тим, що сума бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2009 року залишається невідшкодованою Позивачу у визначені ПК України строки, останній, має право на стягнення в судовому порядку відповідних сум з Державного бюджету України з нарахуванням та виплатою пені в порядку, визначеному п.200.23 ст.200 ПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п. 200.8 ст. 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 200.10 ст. 200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що у разі виконання платником податку наведених вище вимог ПК України, та підтвердження достовірності нарахованих сум бюджетного відшкодування орган державної податкової служби у п`ятиденний строк зобов`язаний подати органу казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягають відшкодуванню з бюджету.

З матеріалів справи встановлено, що Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі всупереч наведених приписів законодавства не подала до органу казначейства такий висновок, у тому числі після набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2014 року по справі № 2а-5259/09/0870.

Разом з цим, 21.12.2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року.

Вказаним законом був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, в тому числі, ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі за текстом - Порядок № 26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

З аналізу вищенаведених норм та з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, випливає те, що оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року по справі №2а-5259/09/0870, яка набрала законної сили 26.05.2015 року, підтверджено достовірність заявленої Позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2009 року, така сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою, а відтак контролюючий орган, повинен був внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідну інформацію.

Натомість, з матеріалів справи встановлено та не заперечуються Відповідачем-1, що заявлена Позивачем до відшкодування сума податку на додану вартість за січень 2009 року не була відображена контролюючим органом у відповідному Реєстрі.

Більш того, в порушення норм п. 200.12, п.200.13 ст. 200 ПК України сума бюджетного відшкодування не перерахована Позивачу дотепер, що не заперечуються учасниками справи, що, у свою чергу, свідчить про порушення права Позивача на отримання бюджетного відшкодування.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано приписи п. 56 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, за якими до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає про те, що оскільки на теперішній час Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює та відшкодування за ним не здійснюється, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність врахування висновків Великої Палати Верховного Суду по справі №826/7380/15.

Так, в постанові від 12.02.2019 року по справі №826/7380/15, зазначено, що з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Зазначене спростовує доводи заявника апеляційної скарги про помилковість задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 7363251,00 грн.

Поряд із вищевикладеним, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Відповідача-1 щодо пропуску Позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки, в даному випадку, Позивач звернувся до суду з вимогами про внесення даних до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким змінено процедуру бюджетного відшкодування та впроваджено ведення вказаного Реєстру.

Щодо питання стягнення пені в розмірі 8 627 712,84 грн., нарахованої на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за період з 17.07.2015 року по 17.10.2018 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Оскільки заявлена до відшкодування сума податку на додану вартість, з огляду на приписи п. 200.12, п. 200.13 ПК України, мала бути перерахована Позивачу не пізніше 17.07.2015 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з цієї дати сума невідшкодованого податку набула статусу заборгованості, що є підставою для нарахування на цю суму пені в розмірі 8 627 712,84 грн.

При цьому доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що моментом виникнення у Позивача права на нарахування пені є 13.12.2016 року, а не 17.07.2015 року колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що Відповідач-1 пов`язує вказану дату з днем отримання (28.11.2016 року) ухвали Верховного Суду України від 17.11.2016 року у справі №2а-5259/09/0870, якою завершено процедуру судового оскарження, у той час як, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014 року, якою по справі №2а-5259/09/0870 позов ТОВ «Запоріжалюмінторг» задоволено, набрала законної сили 26.05.2015 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача-1 спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року по справі №280/4452/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 15 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова