Справа № 583/4080/19
Суддя: Ільченко В. М.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/4080/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Сумській області молодшого лейтенанта поліції Толкачова Богдана Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2019 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.09.2019 відповідач виніс постанову про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В даній постанові поліцейського вказано, що 11.09.2019 о 06.39 год. в м. Охтирка, вул. Незалежності, 11 водій керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме з неосвітленим номерним знаком та не мав при собі посвідчення водія, що зафіксовано на відеореєстраторі Xiaomi Yi Car DVR-125 та персональним ВМ00080, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Так, 11.09.2019 близько 04.00 год. він перебував в якості пасажира на правому передньому сидінні автомобіля GEELY CK, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його матері ОСОБА_3 . За кермом даного автомобіля знаходилася його співмешканка ОСОБА_4 . На задньому пасажирському сидінні знаходилися його знайома ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_6 перед виїздом в їх автомобілі були справні всі освітлювальні прилади. В цей час водій ОСОБА_4 рухалася по вул. Незалежності в м. Охтирка, де її зупинили працівники поліції. ОСОБА_4 на вимогу працівника поліції зупинилася. До правих передніх дверцят автомобіля підійшов відповідач та із застосуванням ненормативної лексики й фізичного насильства, силоміць витяг його із автомобіля. Відповідач не пояснив на його запитання, чому він незаконно застосував до нього силу, тому він вимушений був звернутися за допомогою до поліції. Його батько також був обурений діями відповідача і зі свого мобільного телефону викликав наряд поліції для захисту його (позивача) інтересів. Лише через дві години після зупинки транспортного засобу, тобто о 06.37 год. відповідач склав оскаржувану постанову. При цьому відповідач не відібрав пояснення у нього та свідків, які знаходилися в автомобілі. Він просив відповідача додати письмові пояснення щодо складеної відносно нього постанови, але відповідач відмовився. Також відповідач не прийняв до уваги пояснення, що в автомобілі були справні всі освітлювальні прибори. У нього склалося враження, що відповідач умисно склав на нього постанову, бо розумів, що ніхто йому (відповідачу) протистояти не буде. Також йому не була вручена копія оспорюваної постанови, цю постанову він отримав поштою 18.09.2019. Зазначає, що у постанові невірно відображено час описаної події, а саме 06.37 год., так як є суттєва різниця між 04.00 год., коли відповідач дійсно зупинив ОСОБА_4 та тим часом, який зазначений у постанові. З 04.00 год. до 07.00 год. 11.09.2019 водій ОСОБА_4 та пасажири: позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спілкувалися з працівниками поліції. У вказаний у постанові час (06.37 год.) він не міг рухатися на вказаному автомобілі, бо знаходився в Охтирському відділі поліції. Крім того, в постанові невірно описана суть та обставини правопорушення, так як він не керував транспортним засобом, автомобіль в момент руху був справний і підсвітка номерного знаку була справна. В наступному він звернувся із письмовою заявою до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області щодо надання правової оцінки діям відповідача щодо незаконного застосування сили щодо нього. На даний час кінцевого рішення по заяві не прийнято. Тому просить скасувати постанову від 11.09.2019 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від ОСОБА_7 , в якому зазначено, що 11.09.2019 згідно з розстановкою сил та засобів роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху у Сумській області. Близько 06.39 год. 11.09.2019 в м. Охтирка на вул. Незалежності, поблизу будинку №11 нарядом було виявлено автомобіль Джилі СК, номерний знак НОМЕР_2 , водій якого рухався з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9 (в) та п. 30.2 Правил дорожнього руху. Таким чином, зупинка автомобіля позивача працівниками поліції відбулася через порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху. Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак, на вимогу пред`явити документи, визначені в п. 2.1 ПДР, позивач їх не надав. Він роз`яснив позивачу, що останній порушив вимоги п. 2.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивачу були роз`яснені вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. 11.09.2019, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, він виніс постанову ЕАВ №1507876 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зазначає, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Просив залишити без змін постанову ЕАВ №1507876 від 11.09.2019, а позовну заяву ОСОБА_8 без задоволення.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 та 11.09.2019 керувала автомобілем Джелі, так як має навики керування, хоча і не має посвідчення водія. В автомобілі їхали ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні, на задньому сидінні їхали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Керувала автомобілем, оскільки інші вжили алкоголь. Їх зупинили працівники поліції та почали обвинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він керував транспортним засобом і вони помінялися місцями, хоча всі присутні це заперечували. Хвилин 40 спілкувалися з поліцейськими на місці зупинки, після чого ОСОБА_1 забрали у відділок поліції.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 10.09.2019 були на святкуванні дня народження його колишньої дружини і поверталися 11.09.2019 вранці, рухалися в автомобілі Джелі, за кермом була ОСОБА_4 , його син ОСОБА_1 був на пасажирському сидінні, а він разом з ОСОБА_10 на задньому сидінні. За ними їхав поліцейський автомобіль, їх зупинили. При цьому поліцейські відразу витягнули з переднього пасажирського сидіння ОСОБА_1 та не брали до уваги пояснення, що він не керував транспортним засобом. Він зателефонував на 102. Однак ОСОБА_1 забрали у відділок, вже там складали протокол.

Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області молодшим лейтенантом поліції Толкачовим Б.О. 11.09.2019 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕАК №1507876, згідно якої прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.09.2019 о 06.39 год. в м. Охтирка Сумської області по вул. Незалежності, 11, керував транспортним засобом GEELY CK, номерний знак НОМЕР_2 , з технічною несправністю, а саме з неосвітленим номерним знаком та не мав при собі посвідчення водія, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR-125 та персональним ВМ00080, чим порушив п.п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а пунктом 1.4 визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати про собі, серед іншого: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а); реєстраційний документ на транспортний засіб (б); чинний страховий поліс (ґ).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Приписами ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і четверта статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу передбачений ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Позивач стверджує, що він Правил дорожнього руху не порушував, оскільки вищезазначеним транспортним засобом не керував.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

До суду наданий відзив на позовну заяву, який підписаний ОСОБА_7 , який не є відповідачем у справі, а тому, виходячи з приписів ст. 77, 79 КАС, згідно яких докази надаються судом сторонами і відповідачем подаються докази разом з поданням відзиву на позовну заяву, відзив та додані до нього документи не можуть бути прийняті судом до уваги.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем доводи позивача не спростовані у належний спосіб, належними та допустимими доказами, заявлені вимоги підлягають задоволенню, а постанова ЕАК №1507876 від 11.09.2019 скасуванню.

Нормами частин першої та другої ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчить про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

У підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката стороною позивача наданий договір про надання правничої допомоги від 11.09.2019 та копія квитанції до прибуткового касового ордера від 11.09.2019, згідно якої від ОСОБА_1 прийнято 1500 грн. за договором про надання правової допомоги.

Разом з тим, договір про надання правової допомоги містить положення, згідно якого розрахунок по даному договору проводиться згідно домовленості сторін, що зазначається в додатку до договору, якщо сторони дійшли до згоди та наполягають на укладенні додатку.

Такого додатку суду не надано. Положень щодо розміру гонорару адвоката та розміру оплати конкретних послуг договір не містить, розрахунок витрат на правову допомогу позивачем не наданий.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 126, ст.ст. 222, 251, 280, 283, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 23. 31, 35 Закону України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1507876 від 11 вересня 2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його складення з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко