Справа № 280/1314/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1314/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю сторін (представників): позивач, представник (адвокат) позивача, представник відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Бойченко Ю.П.) у справі №280/1314/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.04.2018 №0-0829, №0-0829, №0-0829.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з оскарженими рішеннями відповідача, оскільки такими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 - 2017 роки, проте, прийнято 21.04.2018, а зміни у пункті266.10. статті 266 ПК України, якими зазначений пункт доповнено підпунктом 266.10.3, що надає можливість нарахування зобов`язання протягом 1095 днів, внесено лише 07.12.2017, а отже відповідач був зобов`язаний надсилати позивачу податкові повідомлення-рішення за місцем його податкової адреси до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом. Крім того, під час нарахування податку за 2017 рік відповідачем взято для розрахунку площу будинку у розмірі 506,4 кв.м., проте фактично площа будинку становила 455,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстрацію права власності від 20.12.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.04.2018 №0-0829. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині оскарження та позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, впродовж 2015-2018 років змінювався. Зміни у пункті 266.10. статті 266 ПК України, якими зазначений пункт доповнено підпунктом 266.10.3, що надає можливість нарахування зобов`язання протягом 1095 днів, внесено лише 07.12.2017, а тому до цього моменту відповідач був зобов`язаний надсилати позивачу податкові повідомлення-рішення за місцем його податкової адреси до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом.

Відповідач надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві зазначив, що повністю погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, вважає рішення в цій частині законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині оскарження, - без змін. Зазначив, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до норм ПК України.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача прохав залишити скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 29.10.2014, за ОСОБА_1 (позивач) (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок, літ. Е, розташований АДРЕСА_1 , загальною площею 506,4 кв.м. (а.с. 112)

Після держаної реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на ОСОБА_1 (а.с. 10).

21.04.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової, нежитлової нерухомості, а саме: №0-0829, яким визначено зобов`язання за 2015 рік у розмірі 6 245,90 грн.; №02-0829, яким визначено зобов`язання за 2016 рік у розмірі 35 649,18 грн.; №0-0829, яким визначено зобов`язання за 2017 рік у розмірі 37 364,80 грн.

За результатами адміністративного оскарження, скарга позивача залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення, без змін.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернулась до суду з позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 21.04.2018 №0-0829, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової, нежитлової нерухомості, за 2015 рік у розмірі 6 245,90 грн., послався на те, що оскільки рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 №5 встановлено «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» у 2015 році та дане рішення оприлюднене до 15.07.2015, то, виходячи з вимог п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, воно набирає чинності з 01.01.2016, а тому встановлені таким рішенням місцеві податки підлягають застосуванню не раніше наступного бюджетного періоду, тобто, не раніше 2016 року. Відмовляючи у задоволенні позову щодо скасування податкових повідомлень-рішень 21.04.2018 №02-0829, яким визначено зобов`язання за 2016 рік у розмірі 35 649,18 грн.; від 21.04.2018 №0-0829, яким визначено зобов`язання за 2017 рік у розмірі 37 364,80 грн., дійшов висновку, що такі прийняті у відповідності до норм визначених ст..ст. 54, 102, 266 ПК України. Доповнення п. 266.10 ст. 266 ПК України пп. 266.10.3 лише удосконалило правовий механізм регулювання суспільних правовідносин. Посилання позивача на невірну фактичну площу будинку є помилковими, оскільки зміна площі відбулась після прийняття оскаржених рішень податковим органом, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 20.12.2018.

Позивач не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, оскаржив його.

Доводи позивача ґрунтуються на не дотриманні ГУ ДФС в Запорізькій області вимог п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України в частині строків надсилання (вручення) оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зокрема, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), а отже можливість нарахування зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки встановлено вказаною нормою. Зміни до ст. 266 ПК України щодо строку нарахування відбулись 07.12.2017р., тому вважає, що у порушенні норм законодавства оскаржені рішення прийняті за період 2016-2017 роки.

Колегія суддів вважає доводи позивача помилковими, а висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в частині оскарження судового рішення, вірними з наступних підстав.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, вказана норма, п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України, визначає порядок і строки надсилання/вручення рішення контролюючого органу.

Норма, що визначає строки давності у ПК України закріплена у ст. 102 ПК України.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже є вірним посилання суду першої інстанції, що доповнення п. 266.10 ст. 266 ПК України пп. 266.10.3, а саме, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, лише удосконалило правовий механізм регулювання суспільних правовідносин, а доповнення - пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України стосуються саме нарахуванню, а не надсиланню/врученню рішення контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що затримка у надісланні (врученні) контролюючим органом у встановлений п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України строк оскаржуваних податкових повідомлень-рішень - до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), може свідчити лише про процедуру їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень, та не повинна сприйматись як безумовною підставою для висновку щодо протиправності спірних рішень суб`єкта владних повноважень і, як наслідок, для їх скасування.

Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції, та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України.

Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. У будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, жодним чином не впливає на його законність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 13.02.2018року по справі №820/1975/17.

Доводи суду першої інстанції що площа будинку змінилась після прийняття податкових повідомлень-рішень, позивачем не спростовано, та доводів про це в апеляційні скарзі не наведено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржених рішень відповідача - від 21.04.2018 №0-0829, №0-0829, а рішення суду першої інстанції в частині оскарження прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі №280/1314/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва