Справа № 9901/355/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №9901/355/19

адміністративне провадження №П/9901/355/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шишова О.О.,

суддів -Данилевич Н.А., Дашутіна І.В., Шевцової Н.В., Яковенка М.М.

за участі:

секретаря судового засідання Івченка М.В

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Склярук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі- позивачка) звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя щодо тривалого не розгляду звернення судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1, від 27 листопада 2017 року про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя;

- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 23 квітня 2019 року 1270/15-19 в частині затвердження висновку за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 подано звернення 27 листопада 2017 року, про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя;

- зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути повідомлення судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1, подано звернення 27 листопада 2017 року, про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя.

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, вважає, що рішення Вищої ради правосуддя в частині затвердження висновку члена Вищої Ради правосуддя Бенедисюка І.М. від 22.04.2019 про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя є незаконним та необґрунтованим.

Також ОСОБА_1 . зауважує, що протягом півроку відповідач не вчиняв жодних дій щодо розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя, не витребував документів, пояснень, не перевіряв доводів, викладених в повідомленні. Член Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М. дійшов висновку без проведення перевірки повідомлення судді, без витребування матеріалів та пояснень, та не дотримався розумних строків.

Крім того, позивачка вважає, що висновок про те, що викладені у зверненні позивачки обставини належать до компетенції правоохоронних органів та їх вирішення не належить до компетенції Вищої ради правосуддя є необґрунтованим.

Ухвалою від 05 липня 2018 року Верховний Суд відкрив провадження в адміністративній справі за вказаним адміністративним позовом і призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Тією ж ухвалою суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Вищою радою правосуддя надісланий відзив на позов у якому відповідач зауважує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що підставою для вжиття заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів є наявність даних, що свідчать про реальний незаконний вплив, тиск на суддю або втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя. Під час підготовки питання до розгляду не виявлено таких фактів, тому член Вищої ради правосуддя склав висновок про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Також, відповідач наголошує на тому, що Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя», Регламентом Вищої ради правосуддя не встановлено строків перевірки щодо фактів втручання в діяльність судді. Крім того, Вища рада правосуддя у встановленому законодавством порядку розглянула повідомлення про втручання судді ОСОБА_1 у діяльність щодо здійснення правосуддя та ухвалила відповідне рішення.

Відповідач також зазначає, що оскаржуване рішення про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; рішення підписано всіма членами Вищої ради правосуддя, які брали участь в його ухваленні, містить мотиви його прийняття; серед присутніх на засіданні 20 членів Вищої ради правосуддя «за» проголосували усі, тобто рішення прийнято одноголосно.

Крім того, позивачка у позовній заяві не наводить обґрунтувань, які б свідчили про протиправність та незаконність рішення Вищої ради правосуддя.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Вважала що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, після того, як вона оголосила перерву по справі зайшов у її кабінет хапав за мантію та суддівський знак, висловлював погрози. Вважає що рішення ВРП прийнято без дослідження всіх доказів з порушенням строків. Просила задовольнити її позов.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що у цьому випадку втручання у здійснення ОСОБА_1 правосуддя не було, а тому рішення ВРП є правомірним яке прийнято відповідно до норм законодавства в межах наданих повноважень.

Суд заслухав пояснення позивача та представника відповідача, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, встановив таке.

До Вищої ради правосуддя 27 листопада 2017 року за вхідним № 3228/0/6-17 надійшло повідомлення судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 про втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя.

Протоколом автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради правосуддя від 27 листопада 2017 року вказане повідомлення передано члену Вищої ради правосуддя Бенедисюку І.М. для проведення перевірки.

У ході перевірки повідомлення було встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_1 знаходилася справа щодо громадянина ОСОБА_5 за статтею 185 КУпАП (вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення тих самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку). Протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 747089 від ЗО липня 2017 року щодо ОСОБА_5 був складений начальником СРПП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2.

Як зазначає суддя, у судовому засіданні 7 листопада 2017 року ОСОБА_2 поводився зухвало, на зауваження не реагував, а після судового розгляду зайшов до службового кабінету судді ОСОБА_1 та почав хапати її за мантію та зірвати нагрудний знак, висловлював погрози.

Суддя ОСОБА_1 сприймала висловлені погрози як реальні, з огляду на службове становище ОСОБА_2 , а тому вважає такі дії втручанням у її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя.

Перевіркою встановлено, що повідомлення судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 про втручання в діяльність як судді щодо здійснення правосуддя надійшло до Генеральної прокуратури України 28 листопада 2017 року. Оскільки вказане повідомлення надійшло без підпису автора, його на підставі статті 5 Закону України «Про звернення громадян» 29 листопада 2017 року повернуто без розгляду.

22.04.2019 року членом Вищої ради правосуддя Бенедисюком І. М. був складений висновок за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 про втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя, відповідно до якого обставини, повідомлені суддею ОСОБА_1, не можуть бути підставою для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосудця, зазначених у ст.73 ЗУ «Про Вищу раду правосудця», оскільки з повідомлення судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 не вбачається ознак втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя, оскільки відсутні відомості про вплив на суддю з метою схилити її до ухвалення певного рішення.

Не погодившись з Рішенням ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною першою статті 128 Конституції України у редакції станом на травень 2015 року, всі <…> судді, <…>, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом. За частиною першою цієї самої статті Основного Закону в редакції Закону № 1401-VIII призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 126 і 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 48 цього закону визначено, що суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 № 1798-VIII Вища рада правосуддя вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.

Згідно з пунктами 1, 6, 8 частини першої статті 73 цього Закону Вища рада правосуддя з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя: веде і оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя; проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення; звертається до прокуратури та органів правопорядку щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочинів, вчинених щодо суду, суддів, членів їх сімей, працівників апаратів судів, злочинів проти правосуддя, вчинених суддями, працівниками апарату суду; вживає інших заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Частиною другою статті 73 цього Закону передбачено, що Вища рада правосуддя вживає заходів, що визначені у частині першій цієї статті, з власної ініціативи, за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя.

Згідно з абзацом першим пункту 23.1 глави 23 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17, питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя (далі - звернення), а також із власної ініціативи.

Відповідно до пункту 23.3 глави 23 цього Регламенту, отримавши звернення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Згідно з пунктом 23.4 глави 23 цього Регламенту за результатами перевірки член Ради складає висновок, який має містити: - стислий виклад обставин, зазначених у зверненні; - обставини, встановлені під час перевірки; - висновок про те, чи можуть відомості, викладені у зверненні та встановлені під час перевірки, свідчити про втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя або вони несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя; - пропозицію про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя з визначенням виду заходу, передбаченого статтею 73 Закону.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 пункту 23.5 глави 23 цього Регламенту якщо під час підготовки питання до розгляду загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя усунуто, а наслідки дій (бездіяльності), зазначені у пунктах 1 - 3 частини першої статті 73 Закону, не викликають необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів.

Висновок члена Ради про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя затверджується рішенням Ради. Одним рішенням Ради можуть затверджуватися декілька таких висновків членів Ради за доповіддю Голови Ради.

Згідно з підпунктом «а» пункту 9.1 глави 9 цього Регламенту результатом розгляду питань діяльності Ради та її органів, віднесених Законом до їх компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності Ради є рішення, які ухвалюють, зокрема, у формі рішення.

У пунктах 9.1, 9.2 глави 9 цього Регламенту визначено, що розгляд питання (справи) закінчується рішенням. Рішення ухвалюються більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Незалежність судової влади є головною гарантією забезпечення законності та правопорядку, підтримання стабільності в державі, об`єктивного і неупередженого правосуддя. Судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України, зокрема, Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про вищу раду правосуддя».

Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює систему заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, захисту судді від будь-якого незаконного впливу, тиску або в його діяльність щодо здійснення правосуддя, які вживаються Вищою радою правосуддя з власної ініціативи та/або за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя. За цим Законом суддя у разі втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя зобов`язаний звернутися з відповідним повідомленням до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Підставою для вжиття Вищою радою правосуддя заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів є наявність даних, що свідчать про реальний незаконний вплив, тиск на суддю або втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя.

Після отримання звернення - повідомлення судді про втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя здійснюється підготовка його до розгляду. Під час проведення підготовки до розгляду питання член Вищої ради правосуддя здійснює перевірку тих відомостей, які можуть свідчити про втручання в діяльність судді, несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, і має право ініціювати питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя тільки у разі підтвердження фактів, які свідчать про загрозу незалежності судді чи авторитету правосуддя.

Якщо під час підготовки питання до розгляду у повідомленні відсутні відомості, які свідчать про загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради зобов`язаний скласти висновок про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Необхідно зазначити, що під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи суб`єкту владних повноважень при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, цей суб`єкт має можливість самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення.

Член Вищої ради правосуддя наділений дискреційним повноваженням на власний розсуд оцінювати зазначені у повідомленні про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя відомості та визначати результат такої оцінки, а Вища рада правосуддя - затверджувати відповідний висновок.

Установлені судом обставини свідчать, що член Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М., під час підготовки до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 у частині втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя дійшов висновку, що висловлення погроз судді, намагання застосувати фізичну силу є протиправними діяннями. Водночас, здійснення кваліфікації таких протиправних дій належить до компетенції правоохоронних органів.

Крім того, член Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М зазначив, що згідно з частиною четвертою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний повідомляти, окрім Вищої ради правосудця, Генерального прокурора про випадки втручання у діяльність судді щодо здійснення правосудця.

Оцінюючи висновок члена Вищої ради правосуддя Бенедисюка І.М. про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1, який затверджений оскаржуваним рішенням Вищої ради правосуддя, колегія суддів вважає, що він складений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), містить посилання на визначені законом підстави його та мотиви, з яких член Вищої ради правосуддя дійшов такого висновку.

Колегія суддів погоджується з висновком ВРП щодо відсутності факту втручання ОСОБА_2 у діяльність ОСОБА_1 щодо здійснення правосуддя.

Слід звернути увагу на те, що під час розгляду справи у судовому засіданні, ОСОБА_1 зазначала на існування тривалого конфлікту з ОСОБА_2 .

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 слідує, що події, які стали підставою для звернення до ВРП, відбувались не під час відправлення правосуддя а в кабінеті судді. З тексту поданого звернення до Вищої ради правосуддя від 27 листопада 2017 року також не вбачається, що ОСОБА_2 своїми діями втрутився саме у процес відправлення правосуддя.

У цьому випадку колегія суддів зазначає, що відсутні факти втручання у діяльність судді з метою схилити її до ухвалення певного рішення.

Тобто, у цій справі не був підтверджений факт втручання у діяльність судді саме щодо здійснення правосуддя.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідача про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Підстави для визнання протиправним та скасування зазначеного рішення у суду відсутні, відповідно відсутні і підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Вищої ради правосуддя повторно розглянути повідомлення судді про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя.

Позов у частині вимог про визнання бездіяльності Вищої ради правосуддя щодо тривалого нерозгляду повідомлення судді ОСОБА_1 від 27.11.2018 про втручання у її діяльність судді щодо здійснення правосуддя також не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень розуміється зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону, іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими, але фактично не були здійснені.

Суд установив, що член Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М. під час підготовки до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя виходив з того, що висловлення погроз судді, намагання застосувати фізичну силу є протиправними діяннями. Водночас, здійснення кваліфікації таких протиправних дій належить до компетенції правоохоронних органів.

З огляду на те, що зазначені у повідомленні відомості не можуть свідчити про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, підстави вчиняти дії з перевірки таких відомостей відсутні.

У Законах України «Про судоустрій і статусу суддів», «Про Вищу раду юстиції», Регламенті Вищої ради юстиції не встановлені строки підготовки до розгляду повідомлення судді про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя та складання висновку.

Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, рішенні вчинені (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання. Тривалість розумного строку залежить від складності питання, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом для суб`єкта владних повноважень.

Строки розгляду повідомлень про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя законодавством не регламентовані.

При цьому, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону ті/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Слід наголосити й на тому, що самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, неможна відокремлювати. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Прийняття рішення, вчинення дії своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає не лише необхідність дотримання часових рамок, що визначені у нормативно-правових актах, а й ухвалення рішення або вчинення дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Тривалість розумного строку залежить від складності певного питання, загальності його вирішення, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом, для органу публічної влади тощо.

З огляду на тривале надмірне навантаження на Вищу раду правосуддя, зокрема на члена Вищої ради правосуддя Бенедисюка І.М., відсутні підстави стверджувати, що член Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М. зволікав із підготовкою до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність та зі складанням висновку.

Отже, Вища рада правосуддя при розгляді повідомлення Позивача не допустила незаконної бездіяльності, а оскаржувані дії Вищої ради правосуддя вчинені в рамках розумних строків га за реально можливих мов їх здійснення.

За таких обставин позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною також задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає, що аргументи позивачки спростовані судом наведеною оцінкою, та відсутні підстави для задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності Вищої ради правосуддя щодо тривалого не розгляду звернення судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 27 листопада 2017 року, визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 23 квітня 2019 року 1270/15-19, зобов`язання Вищу раду правосуддя повторно розглянути повідомлення судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 27 листопада 2017 року.

Повний текст виготовлено 15 жовтня 2019 року.

Керуючись статтями 2, 72-78, 241-246, 250, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Шишов

Судді Н. А. Данилевич

І.В. Дашутін

Н.В. Шевцова

М.М. Яковенко