Справа № 400/1033/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1033/19

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Дата і місце ухвалення: 24.06.2019р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.07.2019 року Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій посилається на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, декларант, у відповідності до п.6 ч.2 ст.53 МК України, надає транспортні перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Для підтвердження заявлених транспортних витрат декларантом надано договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 19.02.2018 року №40 не в повному обсязі, зокрема, відсутня заявка, яка є його невід`ємною частиною у відповідності до пункту 1.3 Договору.

Також, апелянт посилається на те, що надана ТОВ «Техноторг-Дон» для підтвердження митної вартості комерційна пропозиція від 26.01.2019р. містить інформацію щодо умов оплати, які розбіжні з умовами оплати, визначеними у п.3.2 договору №01/05/2018 від 01.05.2018р. Таким чином, за твердженнями апелянта, декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товарів, надані документи містять розбіжності, тому, відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо оцінюваних товарів не застосовується.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову ТОВ «Техноторг-Дон».

ТОВ «Техноторг-Дон» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу митного органу, в якому просить апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що товариством надано митному органу достатньо документів, з яких являється за можливе встановити митну вартість товару, задекларовану підприємством. При цьому, відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року чітко не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості щодо митної вартості товарів, не вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.05.2018 року між ТОВ «Техноторг-Дон», як Покупцем, та ТОВ «ТоргБелСістем» (Республіка Білорусь), як Продавцем, укладено зовнішньоекономічний контракт №01/05/2018, за умовами якого Продавець поставляє Покупцю запасні частини до вантажних автомобілів, тракторів, сільськогосподарської техніки, мастильні матеріали, тормозні та експлуатаційні рідини. (п.1.1 Контракту)

Відповідно до п.3.2 Контракту розрахунки за товар здійснюються на умовах відстрочення платежу на 90 календарних днів за кожну партію товару.

27.02.2019 року сторонами Контракту підписано специфікацію №7 на поставку запасних частин до техніки на суму 5 424 965 російських рублів.

04.03.2019 року, з метою розмитнення товару, що прибув на митну територію України, позивачем подано електронну митну декларацію №UA504170/2019/003503 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару - запасні частини до техніки, у якій митну вартість товару визначено за основним методом ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару ТОВ «Техноторг-Дон» надало: контракт від 01.05.2018 року №01/05/2018, специфікацію від 27.02.2019 року №7, рахунок-фактуру від 27.02.2019 року №7, довідку ТОВ «БелФорест Продукт» про транспортні витрати від 28.02.2019 року.

05.03.2019 року, відповідно до вимог п.3 ст.53 МК України, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Товариству запропоновано надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації (щодо оплати складових митної вартості); каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) митна декларація країни відправлення.

06.03.2019 року на вимогу Митниці позивачем було надано комерційну пропозицію від 26.01.2019 року, а також повідомлено, що копію митної декларації країни відправлення надсилалася, товар не страхувався, додаткових витрат (комісійних, посередницьких послуг) не виникало. Зазначено, що решта витребуваних відповідачем документів у позивача відсутня.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року, яким митну вартість ввезеного позивачем товару №№ 76, 78, 109, 110, 111, 112, 114, 116, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129 скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості резервного.

З метою розмитнення товару та випуску його у вільний обіг 06.03.2019р. ТОВ «Техноторг-Дон» подало електронну митну декларацію №UA504170/2019/003618, в якій вартість ввезеного товару визначена відповідно до прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості, а також сплатило митні платежі у розмірі, визначеному митним органом.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року ТОВ «Техноторг-Дон» оскаржило його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов товариства, дійшов висновку, що позивачем був наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, наявність розбіжностей у яких митним органом не доведено. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. А відтак, за висновками суду першої інстанції, у Митниці не було підстав для сумніву правильності митної оцінки товару; відповідач необґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюсельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналогічні положення містяться і в п.3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими, в свою чергу, запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

До того ж, відповідно до вимог ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку, що надані ТОВ «Техноторг-Дон» документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, Миколаївською митницею ДФС в п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року зазначено те, що позивачем не надано заявку, яка є невід`ємною частиною договору перевезення від 23.07.2018 року №37, відсутня специфікація (зазначена в графі 70 платіжних документів), не надано в повному обсязі витребувані відповідачем документи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань митного органу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що серед вичерпного переліку складових митної вартості оцінюваного товару, згідно з ч. 10 ст. 58 МК України, які не включалися в ціну товару, у ТОВ «Техноторг-Дон» були лише витрати на транспортування товару до митної території України.

В підтвердження числового значення вказаних витрат товариство надавало митному органу довідку ТОВ «БелФорест Продукт» про транспортні витрати від 28.02.2019р., згідно якої витрати на перевезення вантажу для ТОВ «Техноторг-Дон» CMR 7 автомобілями держ. номери АМ2333-3/А2692В-3, по маршруту Гомель - п/п Нові Яриловичі до кордону України складають 50 доларів США.

Номери автомобілів, які вказані у довідці ТОВ «БелФорест Продукт», співпадають із номерами, вказаними у CMR 7 від 28.02.2019 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при наявності в розпорядженні митного органу специфікації від 27.02.2019р. №7, рахунку-фактури від 27.02.2019р. №7 та довідки про транспортні витрати від 28.02.2019р. б/н, відповідач мав усі числові значення складових митної вартості товару.

Більше того, в рішенні про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року Миколаївською митницею ДФС зазначено про не надання позивачем заявки, яка є невід`ємною частиною договору перевезення від 23.07.2018 року №37, тоді як матеріалами справи підтверджено, що 19.02.2018 року між ТОВ «Техноторг-Дон», як Замовником, та ТОВ «БелФорест Продукт», як Перевізником, укладено договір №40 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

А ні в запиті про витребування додаткових документів, ані в оскаржуваному рішенні, відповідач не зазначив, які саме числові значення складових митної вартості він не можливо встановити з поданих ТОВ «Техноторг-Дон» документів.

При цьому, частиною першою статті 54 МК України чітко визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Позивачем, в свою чергу, на підтвердження правомірності визначення ним митної вартості товарів, надано додатково до суду: заявку №1348 від 27.02.2019 року на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні; рахунок №47 від 06.03.2019 року про вартості послуг з перевезення (50 доларів США до кордону України та 850 доларів США територією України); акт виконаних робіт №47 від 06.03.2019 року; платіжне доручення в іноземній валюті №21 від 19.04.2019 року; виписку банку про списання коштів за платіжним дорученням в іноземній валюті №21 від 19.04.2019 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Миколаївська митниця ДФС посилається на те, що надана ТОВ «Техноторг-Дон» для підтвердження митної вартості комерційна пропозиція від 26.01.2019 року містить інформацію щодо умов оплати, які розбіжні з умовами оплати, визначеними у п.3.2 договору №01/05/2018 від 01.05.2018 року.

Колегія суддів не надає правову оцінку таким доводам апелянта, оскільки наведення відповідачем під час судового розгляду нових розбіжностей, які не зазначались останнім при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суперечить принципу верховенства права в частині забезпечення правової передбачуваності та правової визначеності, та не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

Повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав неприйняття заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішеннях про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій ТОВ «Техноторг-Дон» митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Із положення, закріпленого у ч.1 ст.2 КАС України, випливає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, адміністративний суд не призначений для виконання функцій суб`єктів владних повноважень у випадках, коли ці суб`єкти з якихось причин не виконали покладені на них функції.

Згідно пункту 27 висновків Постанови Пленуму ВАСУ №2 від 13.03.2017р. дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить частині 1 статті 2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна правова висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі К/9901/6239/18 (815/469/15).

Конституційний Суд України в мотивувальні частині Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його обсяг та зміст ними буде реалізовано.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав надання правової оцінки «розбіжностям», які не зазначено Миколаївською митницею ДФС у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Техноторг-Дон» про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000210/2 від 06.03.2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Миколаївської митниці ДФС та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 09.10.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук