Справа № 120/531/19-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 120/531/19-а

15 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, апеляційного суду Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року визнано неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 27 травня 2019 року, а апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали, вказати інші підстави для поновлення строку.

09 жовтня 2019 року на виконання вищезазначеної ухвали, від скаржника надійшла заява в якій наведено інші підстави для поновлення строку, ніж в апеляційній скарзі.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 129 Конституції України регламентовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом унормовано також пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Приписи вищенаведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у частині першій статті 44 КАС України, згідно якої учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Також статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, окрім іншого, дотримання встановленого законом строку для подання апеляційної скарги.

За правилами ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно звернутись до суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

При цьому, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними.

Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

Водночас, невмотивоване задоволення клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів судового захисту, в тому числі фізичних осіб.

В рішенні у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем пропущено строк на апеляційне оскарження, встановлений ч.1 ст.295 КАС України.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 09.10.2019, в якості обставин, що перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою, останньою зазначено те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції. Також вказала, що в зв`язку з сімейними обставинами деякий час не проживала за місцем реєстрації, а також доглядала за хворою дитиною своєї сестри. Крім того скаржник просила звернути увагу, що мала намір отримати копію оскаржуваного судового рішення в суді апеляційної інстанції в той час, коли справа перебувала в провадженні судді Сторчака В.Ю., однак в канцелярії суду повідомили, що в період з 29.07.2019 по 05.09.2019 суддя перебуватиме у відпустці і справа знаходиться у нього в сейфі.

Надаючи оцінку вказаній вище заяві, колегія суддів виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваного судового рішення 11.06.2019 направлена Вінницьким окружним адміністративним судом на адресу, зазначену ОСОБА_1 в позовній заяві, однак згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист не отриманий позивачем та повернутий до суду першої інстанції.

27.06.2019 апеляційним судом Вінницької області, через суд першої інстанції подано апеляційну скаргу.

08.07.2019 Сьомим апеляційним адміністративним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою апеляційного суду Вінницької області і направлено копію ухвали про відкриття провадження на адресу позивача 10.07.2019. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала отримана ОСОБА_1 17.07.2019, а отже з моменту отримання вказаної ухвали позивачу було достовірно відомо не тільки про наявність апеляційної скарги, а й про існування оскаржуваного рішення та інформацію про номер справи, що давало останній можливість ознайомитись зі змістом рішення у вільному доступі в ЄДРСР.

21.07.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, що на переконання колегії суддів свідчить про те, що ОСОБА_1 був відомий зміст рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2019.

Стосовно тверджень скаржника, що остання зверталась в Сьомий апеляційний адміністративний суд з проханням видати копію вищевказаного судового рішення, то в матеріалах справи відсутня заява про його видачу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що перебування судді у відпустці не є належною причиною для неотримання копії рішення суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали останній вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. 2,5, 6, 8, 11, 44, 121 ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, апеляційного суду Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.