Справа № 825/2387/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

Київ

справа №825/2387/16

адміністративне провадження №К/9901/39773/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року (суддя Житняк Л.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року (колегія у складі суддів: Безименної Н.В., Аліменка В.О., Кучми А.Ю.) у справі № 825/2387/16 за позовом Приватного підприємства «Промінь К» до Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Промінь К» (надалі позивач, Підприємство) звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дані перевірки результатів діяльності позивача не свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках, отже відповідач на підставі неправильно встановлених чи не встановлених взагалі обставин, протиправно визначив суму грошових зобов`язань.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 23 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016 року № .

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016 року №, при встановленому факті відсутності заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ на момент розгляду справи в суді, суттєво порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки породжує обов`язок сплати визначених контролюючим органом податкових зобов`язань всупереч дійсним обставинам, являючись надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Підприємством (податкова декларація з податку на додану вартість № від 4 грудня 2015 року за листопад 2015 року з урахуванням уточнюючого розрахунку податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 19 лютого 2016 року ). За результатами перевірки складено акт від 19 липня 2016 року № 64/2508/38049090.

Податковим органом встановлено порушення позивачем статті 192, пункту 203.2 статті 203, статті 209 Податкового кодексу України, пункту 3 та пункту 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціалізованих рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів затвердженого постановою КМУ № 11 від 12 січня 2011 року, що призвело до заниження Підприємством суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2015 року, що підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок платника у розмірі 79 167 грн.

За результатами перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 2 серпня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на 118 751 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача скасовано податкове повідомлення-рішення від 2 серпня 2016 року № та прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 118 751 грн, з яких за основним платежем 79 167 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 39 584 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 25 червня 2014 року позивачем сформовано податкову накладну № 1/2 з обсягом постачання на суму 475 000 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 79 166,67 грн надану на адресу покупця ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Вказана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 8 липня 2014 року, що підтверджується квитанцією № 1.

Зазначена сума ПДВ у розмірі 79 166, 67 грн включена позивачем до складу податкового зобов`язання у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року.

26 листопада 2015 року позивач зменшив податкове зобов`язання з ПДВ на суму 79 166,67 грн шляхом коригування кількісних і вартісних показників податкової накладної від 25 червня 2014 року №1/2, що підтверджується розрахунком від 26 листопада 2015 року № 6/2.

4 грудня 2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року, в якій відображено вищевказане податкове зобов`язання зі сплати ПДВ на суму 79 166,67 грн, через те, що реєстрація розрахунку від 26 листопада 2015 року № 6/2 в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулась лише 11 грудня 2015 року.

19 лютого 2016 року Підприємством відкориговано податкові зобов`язання сум податку на додану вартість за основною ставкою на суму 79 166, 67 грн, шляхом подачі розрахунку коригування сум податку на додану вартість додатком 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний податковий період - лютий 2016, при цьому у вказаному розрахунку помилково зазначено період складання податкових накладних, за якими проводяться коригування « 11.2015» замість « 06. 2014».

9 серпня 2016 року шляхом подачі розрахунку коригувань сум податку на додану вартість додатком 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період - серпень 2016 року, позивач відкоригував значення періоду складання податкових накладних, за якими проводяться коригування з « 11.2015» на « 06.2014».

Суди попередніх інстанцій встановили, що на момент проведення перевірки у контролюючого органу були підстави вважати, що позивач занизив суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2015 року, разом з цим зазначені вище недоліки 9 серпня 2016 року виправлені позивачем, шляхом подачі розрахунку коригування сум податку на додану вартість, що поданий контролюючому органу додатком 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період - серпень 2016 року.

Суди попередніх інстанцій встановили, а податковий орган не спростував, що на момент винесення спірного повідомлення рішення від 18 жовтня 2016 № відсутнє встановлене контролюючим органом порушення Приватним підприємством «Промінь К» вимог статті 192 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що враховуючи відсутність заниження суми податкового зобов`язання з ПДВ, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 825/2387/16 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду