Справа № 815/6689/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/6689/17

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову, прийняту у складі суду судді Соколенко О.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 грудня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 01 жовтня 2017 року та зобов`язати командира військової частини повернути до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якості діючих оновлені довідки №1133 від 28 вересня 2016 року та №1532 від 05 грудня 2016 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 112 від 11 жовтня 2017 року «Про скасування довідок №№1133,1134 від 28.09.2016 року, №1532 від 05.12.2016 року», в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09 квітня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року адміністративну справу №815/6689/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження.

14 серпня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 01 жовтня 2017 року у справі №815/6689/17.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 14.08.2019 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 14 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи зазначену ухвалу прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. 9 КАС України, якою передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Апелянт вказує, що оскільки дії відповідача щодо винесення оскаржуваного наказу № 112 від 01 жовтня 2017 року характеризуються очевидними ознаками його протиправності та порушенням його прав, та те, що відповідач, не дивлячись на факт оскарження цього наказу, продовжує видавати в інших адміністративних та цивільних справах (495/8806/16-а, 495/7609/17, 495/973/17, 495/6273/17, 495/364/17) за його участі з одної сторони та за участю військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону, Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з другої сторони про факт скасування довідок № 1133, 1134 від 28.09.2017 року та № 1532 від 05.12.2017 року, як завершений та остаточний, тому апелянт вважає за необхідне заявити про забезпечення позову шляхом зупинення дії цього наказу. Враховуючи викладене, на думку апелянта, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року повинна бути скасована, як незаконна.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що є законною та обґрунтованою.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року здійснено заміну третьої особи по справі №815/6689/17 - Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України на її правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що відповідач, не дивлячись на факт оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 01 жовтня 2017 року, продовжує видавати в інших адміністративних та цивільних справах (495/8806/16-а, 495/7609/17, 495/973/17, 495/6273/17, 495/364/17) за його участі з одної сторони та за участю військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону, Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з другої сторони про факт скасування довідок № 1133, 1134 від 28.09.2017 року та № 1532 від 05.12.2017 року, як завершений та остаточний. Разом з тим, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодних доказів, які б дали можливість суду встановити наявність чи відсутність обставин, які б вказували на очевидні ознаки протиправності дій відповідача. Водночас, у даному випадку, вирішення питання про забезпечення позову може трактуватись, як передчасне вирішення спірних правовідносин, в той час, коли суд не здійснював дослідження та оцінку доказів та обставин, які стали підставою для вчинення оскаржуваних дій відповідача.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 9 КАС України, в частині не витребування доказів з власної ініціативи, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Разом з тим, як вбачається з системного тлумачення положень глави 10 розділу І КАС України, якими передбачено порядок та підстави застосування заходів забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

В той же час, позивач у своїй заяві про забезпечення позову не наводить належних та достатніх доказів очевидності ознак протиправності оскаржуваного ним наказу, а також доказів які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Колегія суддів зазначає, що сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Підтвердження факту вчинення порушень чинного законодавства чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звертаючись із адміністративним позовом, позивач просить суд зокрема скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 01 жовтня 2017 року, таким чином, доводи заявника з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав та інтересів позивача є безпідставними, оскільки вони є предметом спору в даній справі, а вирішення цього питання призведе до фактичного вирішення справи по суті до постановлення рішення в даній справі.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Разом з тим, за умови відсутності належних, допустимих та достатніх доказів настання події, яка спричинить порушення прав заявника, посилання на відсутність ефективного захисту його прав є неспроможними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 292, 311, 312, 316, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко