Справа № 824/387/19-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/387/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

01 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Лопуха С.В.,

відповідача: Танасійчука ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Балицької С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича від 11.03.2019 року №РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративног осуду від 20 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що встановлюючи обставину, що на день звернення із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі розпорядником спірної ділянки став орган місцевого самоврядування Мигівська сільська рада і відповідно до пункту «а» частини 2 статті 83 ЗК України ця земельна ділянка перебуває у комунальній власності, а отже розпоряджатись нею має виключно Мигівська сільська рада, проте суд не перевірив, а відповідач жодного доказу не надав, чи зареєстроване право комунальної власності на спірну земельну ділянку за Мигівською сільською радою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача та представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.05.2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою, у якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (за межами населеного пункту), для ведення садівництва (а.с. 8).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 07.06.2018 року № 24-971/14-18-сг позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для індивідуального садівництва (код згідно КВЦПЗ 01.05) та зобов`язано відділ у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області при надходженні погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законом порядку реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (а.с. 9).

Рішенням Вижницької районної ради №83-24/18 від 30.08.2018 року «Про встановлення (зміну) меж населеного пункту с. Мигове Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області» змінено межі с.Мигове шляхом включення в нього площ земельних ділянок, в тому числі і тієї на яку отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність позивач.

За заявою позивача від 24.10.2018 року згідно укладеного договору (договір № 627 від 24.10.2018 року) ФОП Стратійчук Ю ОСОБА_3 . виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема здійснено викопіювання земельної ділянки та оформлено кадастровий план.

27.02.2019 року позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича із заявою щодо здійснення реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (вказана заява зареєстрована за реєстраційним номером №ЗВ-019) (а.с. 37), на яку, згідно рішення відповідача від 11.03.2019 року № РВ-19, отримав відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с. 38).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із зміною місця розташування та форми власності земельної ділянки (з державної на комунальну власність), щодо якої був розроблений проект землеустрою, такий проект землеустрою не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону № 3613-VI та Порядку № 1051, оскільки відомості про земельну ділянку під час внесення їх до Державного земельного кадастру не відповідають існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Суд першої інстанції також зазначив, що на день звернення позивача із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі розпорядником вищевказаної ділянки став орган місцевого самоврядування Мигівська сільська рада і відповідно до пункту а частини 2 статті 83 ЗК України ця земельна ділянки перебуває у комунальній власності, а отже розпоряджатись нею має виключно Мигівська сільська рада (частина 1 статті 122 ЗК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, слід зазначити, що правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначає Закон України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року №3613-VІ (далі Закон №3613-VІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №3613-VІ державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Частиною 1 статті 9 Закону № 3613-VI визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відомості про межі земельної ділянки відповідно до статті 21 вказаного Закону вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Статтею 22 Закону №3613-VІ передбачено, що документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до ч. 3 - 7 ст. 24 Закону №3613-УІ державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Держави кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону №3613-VІ порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі Порядок №1051).

Згідно пункту 109 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки, згідно пункту 110 Порядку № 1051, Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пунктом 111 Порядку № 1051 визначено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

1) здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

2) приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Отже, законодавством чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки, а саме: невідповідність поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, оскаржуваним рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Л.В. від 11.03.2019 №РВ-019 відмовлено позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України Про Державний земельний кадастр і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме проект землеустрою не відповідає статті 122 Земельного кодексу України.

Так, згідно наявного у матеріалах справи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельна ділянка площею 0.12 га знаходиться за межами населеного пункту Мигівської сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області (а.с 45), а відповідно до довідки з державної статистичної звітності від 10.10.2018 року № 0-24-0.170-910/161-18 (додана до проекту землеустрою), земельна ділянка, щодо якої позивачем був розроблений проекту землеустрою, перебуває у державній власності.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що рішенням двадцять четвертої сесії VII скликання Вижницької районної ради Чернівецької області Про встановлення (зміну) меж населеного пункту с. Мигове Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області № НВ-018 від 23.10.2018 року встановлено межі населеного пункту с.Мигове Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (а.с 39).

Із вказаного рішення вбачається, що земельна ділянка, щодо якої позивачем був розроблений проект землеустрою, згідно графічного зображення меж території адміністративно-територіальної одиниці на картографічній основі Державного земельного кадастру, знаходиться в межах населеного пункту с. Мигове (а.с. 40).

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що розпорядником вищевказаної ділянки стала Мигівська сільська рада і відповідно до пункту а частини 2 статті 83 ЗК України ця земельна ділянки перебуває у комунальній власності, а отже розпоряджатись нею має виключно Мигівська сільська рада (частина 1 статті 122 ЗК України).

Отже, станом на день звернення позивача із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, Мигівська сільська рада була розпорядником спірної земельної ділянки, а тому внесення відповідачем відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1200 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва прямо суперечило б ряду вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення державного земельного кадастру.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у зв`язку із зміною місця розташування та форми власності земельної ділянки (з державної на комунальну власність), щодо якої був розроблений проект землеустрою, такий проект землеустрою не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону № 3613-VI та Порядку № 1051, оскільки відомості про земельну ділянку під час внесення їх до Державного земельного кадастру не відповідають існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Доводи апелянта про те, що суд не перевірив, а відповідач жодного доказу не надав, чи зареєстроване право комунальної власності на спірну земельну ділянку за Мигівською сільською радою, не спростовують вказаних висновків та грунтуються на суб`єктивному міркуванні апелянта, оскільки на час видачі оскаржуваного рішення відповідача будь-яких правових підстав для внесення відомостей до Державного земельного кадастру не було.

Щодо доводів апелянта про те, що підставою для розробки проекту землеустрою слугував наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-971/14-18-СГ від 0706.2018, то колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки у власність або користування, а тому суб`єкту звернення в подальшому може бути відмовлено в отриманні земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, оскільки ним виявлено невідповідність поданих позивачем документів вимогам статті 122 ЗК України та Закону №3613-VІ, а тому обгрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державного кадастрового реєстратора відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Танасійчука Любомира Володимировича залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.