Справа № 756/16655/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2019 року № 756/16655/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент поліції охорони, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління поліції охорони в Київській області, про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (МВС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління поліції охорони в Київській області, в якій просить:

- визнати відмову МВС України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (Порядок №850), - протиправною;

- зобов`язати МВС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, у відповідності до Порядку №850.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24.07.2018 справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідачем у справі, 26.12.2017 подано відзив на позовну заяву, в якому висловлено прохання в задоволенні позовних вимог відмовити. Окрім того, 26.12.2017 подано клопотання про заміну МВС України на належного відповідача та клопотання про передачу справи за підсудністю.

02.07.2018 Управлінням поліції охорони в Київській області до суду подано пояснення, в яких висловлено позицію, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Департамент поліції охорони.

У мотивувальній частині ухвали зазначено, що клопотання про заміну відповідача у справі на належного Департамент поліції охорони підтримано відповідачем - МВС України, однак враховуючи, що заявлені позовні вимоги спрямовані саме до МВС України, по фактичним обставинам справи поданий позивачем пакет документів Управлінням поліції охорони в Київській області разом із підготовленим висновком спрямований на розгляд Міністерства та ним повернутий, судом в задоволенні клопотання про заміну відповідача відмовлено.

Цією ж ухвалою витребувано у Департаменту поліції охорони письмові пояснення із належним чином засвідченими копіями доказів щодо уповноважених осіб на здійснення виплати одноразової грошової допомоги (страхової суми) з 1993 року (часу прийняття Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1993 №615) працівникам міліції, які проходили службу в Держаній службі охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та її територіальних (структурних) органах та ким виплачувалася допомога й за рахунок яких коштів.

18.12.2018 Департаментом поліції охорони подано пояснення, у яких висловлено позицію, з якої вбачається, що на думку Департаменту позов підлягає задоволенню.

Додаткові пояснення від 08.01.2019, а також від 01.02.2019 подано також МВС України.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та наданих у справу доказах.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши письмове й усне обґрунтування.

Представник третьої особи на стороні позивача також наголошувала на наявності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників учасників справи, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та частини дев`ятої статті 205 цього ж Кодексу ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, правова позиція позивача полягає у тому, що він звернувся з рапортом до начальника Управління національної поліції охорони в Київській області з проханням провести виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням II групи інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним із проходженням служби в ОВС. 20.10.2017 отримав лист з Управління поліції охорони в Київській області, в якому його повідомили про неприйняття позитивного рішення щодо здійснення одноразової виплати.

Посилаючись на статтю 23 Закону України «Про міліцію» та Порядок №850 позивач зазначає, що МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Разом з тим, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

Враховуючи, що ОСОБА_1 до МВС України надано весь пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги, передбачений пунктом 7 Порядку №850, а повноваження щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги належить до виключної компетенції МВС України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що питання призначення та виплати позивачу, як працівнику міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності згідно з законодавством належить до компетенції Національної поліції України та безпосередньо - Департаменту поліції охорони.

Відповідно до пункту 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Посилаючись на норми Порядку №850 МВС України робить висновок, що виплата особі одноразової грошової допомоги здійснюється виключно тим органом, у якому працівник міліції проходив службу. Позивач же проходив службу в Управлінні державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області.

Звертає МВС України увагу на пункт 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615, відповідно до якого Державна служба охорони за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів, зокрема, здійснює в установленому законодавством порядку виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або настання інвалідності працівника міліції охорони. Наведене Положення є спеціальним нормативно-правовим актом.

Департамент Державної служби охорони при МВС України є органом, фінансування видатків якого здійснювалось за рахунок централізованих відрахувань підпорядкованих підрозділів Державної служби охорони і фінансування зазначеного Департаменту з державного бюджету не передбачалося та не здійснювалося.

Виплату передбаченої законом України «Про міліцію» одноразової грошової допомоги колишнім працівникам підрозділів Державної служби охорони, Державна служба охорони здійснювала через засновану нею Українську охоронно-страхову компанію.

Окрім того, посилається на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1139 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №834» органи поліції охорони є правонаступниками Департаменту державної служби охорони при МВС України та його територіальних підрозділів.

У Державному бюджеті України видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони та його структурних підрозділів для МВС України додатково не передбачені. Урахування в бюджеті МВС України витрат на виплату зазначеної вище допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони призведе до порушення бюджетного законодавства.

Приймати рішення по заяві позивача про виплату одноразової грошової допомоги не відноситься до компетенції МВС України.

Також МВС України звертає увагу на те, що до прийняття Порядку №850 виплата одноразової грошової допомоги працівникам міліції, у зв`язку з встановленням інвалідності здійснювалась згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», в той час, як виплата одноразової грошової допомоги в працівникам міліції охорони, яким була установлена інвалідність, здійснювалася Державною службою охорони при МВС України за рахунок коштів, що надходили від виконання договорів на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо вдосконалення охорони об`єктів державної та інших форм власності» від 10.08.1993 №615, після внесення до неї змін постановою Кабінету Міністрів України від 15.08.2001 №1053 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615».

В додаткових поясненнях МВС України звертає увагу на те, що 04.01.2019 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1146, якою внесено зміни до Положення про Національну поліцію, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, внаслідок яких чітко визначено, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

На завершення відповідач стверджує, що по суті звернення позивача рішення не приймалось, відтак позивач може лише порушувати питання про зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення або про відмову призначенні йому одноразової грошової допомоги.

Третя особа у справі - Управління поліції охорони у Київській області правову позицію, як і позивач обґрунтовує статтею 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Також зазначають, що на виконання наказу Національної поліції України від 05.12.2016 №1266, Департамент поліції охорони та територіальні органи здійснюють заходи щодо реєстрації в єдиному реєстрі отримувачів бюджетних коштів за бюджетною програмою 1007020 «Забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, участь у міжнародних миротворчих операціях» для здійснення виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

В свою чергу, Департамент поліції охорони як третя особа, зазначає, що між Департаментом поліції охорони та позивачем відсутні трудові відносини, він не проходив службу в Департаменті поліції охорони, також Департамент поліції охорони не є його останнім місцем роботи (проходження служби), оскільки він проходив службу в органах внутрішніх справ (працівник міліції).

Обґрунтовуючи правову позицію третя особа посилається на положення Закону України «Про міліцію» та Порядок №850.

Акцентує на тому, що Порядком №850 визначений виключний перелік суб`єктів, на яких поширюється дія даного нормативного акту і органи Національної поліції України не відносяться до них, як і будь-який інший орган виконавчої влади, окрім МВС України та його підрозділів.

Також звертають увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 «Про заходи щодо вдосконалення охорони об`єктів державної та інших форм власності», на яку посилається представник МВС України, втратила чинність 01.12.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 №975.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши їх позиції, наведені у заявах по суті спору, а також дослідивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 працював інспектором охоронцем взводу №2 роти із забезпечення особистої безпеки спеціального батальйону «Титан».

22.04.2015 звільнений в запас згідно з пунктом 64 «б» (через хворобу). Даний факт підтверджується Витягом з наказу Управління Державної служби охорони від 22.04.2015 №51 о/с.

Вислуга років його на день звільнення у календарному обчисленні складає 23 роки 05 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 05 місяців 00 днів.

Відповідно до довідки форми №158/о №0013856 від 01.08.2017 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 70%.

Відповідно до вищезазначеної довідки причиною втрати професійної працездатності є захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами огляду ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, про що видано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0664264.

У серпні 2017 року позивач звернувся з рапортом до начальника Управління національної поліції охорони в Київській області з проханням провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

20.10.2017 отримав лист №К-154-43/30/4/01-2017 з Управління поліції охорони в Київській області, в якому йому повідомлено про неприйняття позитивного рішення щодо здійснення одноразової виплати.

В подальшому, листом від 25.10.2018 позивачу повернуто матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, а саме: довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (видається страхувальнику) АГ №0013856 від 01.08.2017, видану Спеціалізованою кардіологічною МСЕК №2 Сиївського міського центру медико-соціальної експертизи «Україна» (м. Київ); завірену приватним нотаріусом копію довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (видається застрахованій особі) АГ №0013856 від 01.08.2017, видану Спеціалізованою кардіологічною МСЕК №2 Київського міського центру медико-соціальної експертизи «Україна» (м. Київ); завірену приватним нотаріусом копію довідки до акта огляду МСЕК (видається інваліду) АВ №0664264, видану 01.08.2017 Спеціалізованою кардіологічною МСЕК №2 Київського міського центру медико-соціальної експертизи «Україна» (м. Київ); копію картки реквізитів ПАТ КБ «ПриватБанк».

09.11.2017 позивач звернувся до МВС України зі зверненням, у якому зазначаючи про відсутність будь-яких пояснень стосовно неприйняття позитивного рішення щодо здійснення одноразової виплати, висловив прохання повідомити: чи було передано його документи та висновок щодо виплати грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності до МВС України та коли і яке рішення прийнято МВС України щодо грошової допомоги та на якій підставі.

У відповіді, що оформлено листом №15/2-К-546 від 03.11.2017, позивачу, із посиланням на нормативно-правові акти роз`яснено, що вирішення питання призначення та виплати йому, як працівнику міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності належить до компетенції Національної поліції України та безпосередньо - Департаменту поліції охорони.

В свою чергу, 10.11.2017 позивач звернувся до Департаменту поліції охорони із зверненням, у якому просив Департамент поліції охорони прийняти рішення згідно з законодавством щодо призначення йому одноразової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності та надати розширену обґрунтовану письмову відповідь на його звернення. До звернення додано копію довідки серії АГ №0013856, копію заяви (рапорту) від 08.08.2017, копію наказу від 22.04.2015, копію листа МВС України №15/2-К-546.

Департаментом надано відповідь від 16.11.2017 №К-214, в якій посилаючись на положення статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядок №850 роз`яснено, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності буде можлива за умови затвердження МВС України висновку згідно з Порядком №850 та надходження коштів з Державного бюджету України на цю мету.

Не отримавши одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог по суті, суд виходить з того, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну передбачалась статтею 23 Закону України «Про міліцію», в силу частини шостої якої, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Позивач працював у складі Управління Державної служби охорони Головного управління МВС України в Київській області.

Управління є складовою Державної служби охорони, що є єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при МВС України, що вбачається з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 «Про заходи щодо вдосконалення охорони об`єктів державної та інших форм власності», що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 №975. Однак, враховуючи час виникнення спірних правовідносин відповідна постанова була чинною.

Так, наведеною постановою затверджено Положення про Державну службу охорони при МВС України.

Пунктом 9 даного Положення визначалось, що Державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами охорони, підприємствами та установами за організацію і надання послуг з охорони та безпеки за договорами, та інших надходжень, передбачених законодавством.

В свою чергу, пунктом 27 передбачалось, що Державна служба охорони за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів, здійснює в установленому законодавством порядку виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або настання інвалідності працівника міліції охорони, страхування належного їй майна, цивільної відповідальності, пов`язаної з експлуатацією службових транспортних засобів, з віднесенням сум на валові витрати, а також може здійснювати особисте страхування спеціалістів, управлінського та обслуговуючого персоналу від нещасних випадків, пов`язаних з виконанням службових обов`язків, та своєї цивільної відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за укладеними цивільно-правовими договорами.

Наведені положення законодавства суд оцінює з урахуванням тієї обставини, що 07.11.2015 набув чинності Закон України «Про Національну поліцію», пунктом 5 якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при МВС України, що ліквідуються в установленому законодавством порядку. Відповідні положення є чинними з моменту набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №834» №1139, а саме 05.01.2016.

З наведеного суд доходить висновку, що вирішення питання призначення та виплати працівникам міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності згідно з законодавством належить до компетенції Національної поліції України.

До наведеного висновку суд доходить також із врахуванням приписів пунктів 8 та 9 Порядку №850.

Так, в силу наведених пунктів, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов та висновок щодо виплати грошової допомоги. В свою чергу, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

В контексті наведених положень суд погоджується з відповідачем у тому, що Управління поліції охорони в Київській області є територіальним органом поліції охорони і не є органом внутрішніх справ.

Окрім того, при прийнятті рішення суд бере до уваги положення законодавства, що є чинними на момент вирішення справи, оскільки при виконанні рішення суду пов`язаного із виплатами, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, значення мають не лише положення закону, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а й положення, застосування яких є необхідним з огляду на наявність певних бюджетних механізмів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 затверджено Положення про Національну поліцію.

Підпунктом 9 пункту 5 Положення визначається, що Національна поліція з метою організації своєї діяльності, серед іншого, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат державою компенсації частини лізингових платежів у разі забезпечення поліцейського житлом на умовах фінансового лізингу, а також гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Наведена редакція відповідного пункту є чинною з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1146 «Про внесення змін до Положення про Національну поліцію», а саме з 04.01.2019.

Водночас, у Державному бюджеті України видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони та його структурних підрозділів для МВС України додатково не передбачено. Урахування в бюджеті МВС України витрат на виплату зазначеної вище допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони призведе до порушення бюджетного законодавства.

З огляду на наведене суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 як про визнання відмови протиправною, так і про зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, суд відступає від судової практики, що сформувалась при вирішенні спорів відповідної категорії, серед іншого, з огляду на внесення змін до Положення про Національну поліцію.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент поліції охорони, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління поліції охорони в Київській області, про визнання відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України (місцезнаходження юридичної особи: 01024, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032684).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент поліції охорони (місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, вулиця Малопідвальна, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40109110).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління поліції охорони в Київській області місцезнаходження юридичної особи: 01033, місто Київ, вулиця Сім`ї Прахових, будинок 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40109063).

Суддя О.М. Чудак