Справа № 120/2326/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення частини позовних вимог без розгляду

м. Вінниця

09 жовтня 2019 р. Справа № 120/2326/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження питання про залишення частини позовних вимог без розгляду в адміністративній справі:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Управління СБУ у Вінницькій області (вул. Грушевського, б. 27, м. Вінниця, 21007)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Управління СБУ у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він, як учасник бойових дій, має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. Проте, у зв`язку з настанням особливого періоду в 2016-2018 роках позивач не мав змоги нею скористатись. Наказом відповідача 15.07.2018 року позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, знято з усіх видів забезпечення та виключено із списків особового складу військової частини, однак грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016-2018 роки, як учаснику бойових дій, йому не нараховано та не виплачено. Не погоджуючись з цим, позивач 14.06.2019 року звернуся до відповідача з проханням надати вказівку відповідальним співробітникам та здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки. За результатами розгляду цього звернення, відповідач надав відповідь, у якій повідомив, що відсутні будь-які правові підстави щодо виплати такої компенсації. Додатково, позивач повідомив, що перебуваючи в основній щорічній відпустці за 2018 рік, у період з 24.01.2018 року по 07.02.2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ. З огляду на це, він звернувся з відповідним рапортом до відповідача про продовження терміну відпустки на 15 днів (з 03.03.2018 року по 17.03.2018 року включно). Вказаний рапорт було проігноровано, а основну щорічну відпустку не продовжено. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 23.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків.

07.08.2019 року за вх. № 40636 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано належним чином засвідчені копії документів. У вказаному клопотанні позивач також просить поновити строк звернення до суду. Поважність причин пропуску строку звернення до суду щодо неотримання грошової компенсації за додаткову відпустку позивач обґрунтовує тим, що саме з моменту ознайомлення з правовою позицією Верховного Суду у справі № 620/4218/18 він дізнався про те, що відповідачем порушено його право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік.

Щодо пропуску строків звернення до суду в зв`язку з неотриманням грошовї компенсації за щорічну основну відпустку позивач вказує, що 27.06.2019 року він отримав на руки свій рапорт від 27.02.2018 року, з яким звертався до відповідача щодо продовження терміну щорічної основної відпустки за 2018 рік. На рапорті відсутня будь-яка резолюція керівництва відповідача, а тому відділом роботи з особовим складом рапорт було залишено без руху, внаслідок чого бухгалтерія не мала правових підстав для нарахування та виплати грошової компенсації. Позивач зауважив, що до моменту отримання рапорта він вважав, що грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної відпустки, йому була виплачена в сумі інших коштів, які він отримав у липні, жовтні та грудні 2018 року, як розрахунок у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Причини пропуску звернення до суду позивач вважає поважними та просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки.

Втім, з огляду на те, що діючим законодавством не передбачена можливість повернення позовної заяви в частині позовних вимог, відповідно суд ухвалою від 12.08.2019 року вказану позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження, а також визначив, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно, суд у зазначеній ухвалі вказав, що питання щодо залишення позовних вимог в частині, яких суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, буде вирішено після відкриття провадження у справі.

23.08.2019 року за вх. № 43565 відповідачtv надано до суду відзив на позовну заяву, в якому не зазначено щодо позовних вимог в частині грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпуски.

30.08.2019 року за вх. № 44253 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій він звертав увагу суду на те, що відповідачем у відзиві не надано будь-яких заперечень щодо його протиправної бездіяльності стосовно не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення позивача з військової служби. Зазначене, на думку позивача, може бути кваліфіковане як визнання позову відповідачем, в частині протиправної бездіяльності стосовно не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2018 рік.

02.09.2019 року за вх. № 44351 позивачем через канцелярію суду подано пояснення щодо поважності пропущення строку звернення до суду з приводу невиплати грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2018 рік, в яких він повідомив, що під час особистого спілкування з одним із співробітників відповідача дізнався, що в останнього є його не погоджений рапорт від 27.02.2018 року про продовження терміну відпустки на 15 днів та він його може віддати позивачеві або ж знищити. Таким чином, 27.06.2019 року позивач неофіційно отримав на руки свій рапорт і саме з цього моменту дізнався про порушення своїх прав щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. Також позивач вказав, що до 27.06.2019 року він вважав, що грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2018 рік, йому була виплачена в сумі інших коштів, які він отримав в липні, жовтні та грудні 2018 року як розрахунок у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Визначаючись щодо залишення частини позовних вимог без розгляду, суд виходить з наступного.

Процесуальні строки, згідно ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, позивач додатково після відкриття провадження по справі 02.09.2019 року навів суду причини пропуску ним строку звернення до суду.

З цього приводу суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували час та дату отримання ним рапорту 27.06.2019 року. Суд акцентує увагу, що у період з 27.02.2018 року (подання рапорту) і по 15.07.2018 року (день звільнення) позивач, маючи реальну можливість, не вчинив активних дій, направлених на отримання результату розгляду свого рапорта, щодо виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку. Крім цього, позивач не вчинив ніяких дій і під час розрахунку при звільненні щодо отримання необхідної інформації.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що до 27.06.2019 року він вважав, що грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2018 рік, йому була виплачена в сумі інших коштів, які він отримав в липні, жовтні та грудні 2018 року як розрахунок у зв`язку зі звільненням з військової служби, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даному випадку, позивач мав повну можливість та повинен був проявити належну обачність і з`ясувати питання щодо розгляду свого рапорту від 27.02.2018 року. З 27.02.2018 року він міг дізнатись про порушення своїх прав у вищевказані періоди, але проявив певну недбалість щодо їх захисту.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строків захисту порушених прав та інтересів є безумовною підставою для такого захисту. Зокрема, шляхом цього проявляється й важливість порушених прав для особи та їх цінність.

Враховуючи вищевикладені положення, а також те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки, суд вважає за доцільне залишити без розгляду позовні вимоги в цій частині.

Ч. 4 ст. 240 КАС України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутись до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 118, 120, 122, 240, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління СБУ у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15.07.2018 року залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна