Справа № 760/22507/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1208/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренка Олександра Васильовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

-визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови серії ЕАВ № 1378651 від 30 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

-скасувати постанову серії ЕАВ № 1378651 від 30 липня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 30 липня 2019 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАВ № 1378651 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він, на думку відповідача, керуючи транспортним засобом, здійснив розворот, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 34 ПДР України.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що 30 липня 2019 року він рухався на автомобілі марки VW, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідач зупинив його, звинувативши у порушенні п. 34 ПДР та без належних доказів виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з діями відповідача, він надав письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що складений рапорт не відображає відомостей про вчинення правопорушення і не містить юридичного складу правопорушення, а тому не може використовуватись як єдиний доказ для розгляду справи та винесення постанови.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи відповідачем та винесення постанови не було відібрано пояснення у свідків адміністративного правопорушення, не надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, не врахована конкретна дорожня обстановка, йому не було роз`яснено його прав.

Крім того, адміністративна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем такий не складався.

Будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні.

Оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки взагалі не містить посилань на жодні докази, які б підтверджували вчинення ним будь-якого адміністративного правопорушення.

Зазначає також, що відповідачем була порушена територіальна юрисдикція розгляду справи, оскільки він розглянув справу та виніс рішення безпосередньо на місці зупинки.

На його думку, усі вищевикладені обставини, в тому числі відсутність в його діях ознак будь-яких адміністративних правопорушень, в тому числі і передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є доказом незаконності складення відносно нього оскаржуваної постанови, порушення працівниками поліції його законних прав та інтересів під час притягнення до адміністративної відповідальності.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження 28 серпня 2019 року, а представник третьої особи - 30 серпня 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав.

11 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником Департаменту патрульної поліції Габро Р.О.

До відзиву додана довіреність від 03 січня 2019 року № 84/41/3/01-2019 на ім`я Габро Р.О. , з якої вбачається, що він є представником лише Департаменту патрульної поліції, а не відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень, інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Києві лейтенанта поліції Федоренка О.В.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність повноважень особи, якою подано відзив, представляти інтереси відповідача, суд не може прийняти до уваги зазначений відзив.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року відповідачем винесено постанову серії ЕАВ № 1378651 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: розворот з перетином подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, чим порушив п. 34 ПДР України.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом по вул. Кирилівській, здійснив розворот, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 34 ПДР.

Згідно п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Пункт 34.1 ПДР визначає, що горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема, поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, частини першої, другої, третьої і п`ятої статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у пункті 2.4 рішення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП, зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З викладеного випливає, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ст. 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

За таких обставин твердження позивача в цій частині в обґрунтування незаконності дій відповідача до уваги прийматися не можуть.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надавши суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, приведені ним твердження не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені судом, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренка Олександра Васильовича.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1378651 від 30 липня 2019 року, винесену Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Федоренком Олександром Васильовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва