Справа № 120/2211/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2211/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шаповалова Тетяна Михайлівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

08 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (суддя Шаповалова Т.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шуляка Володимира Олександровича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шуляка Володимира Олександровича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено наступне.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом зазначено те, що у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника Кредитної спілки «Злагода», де стягувачем є ОСОБА_1 05 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача стосовно надання інформації щодо арештованого державним виконавцем майна боржника Кредитної спілки «Злагода». Однак, у порушення вимог Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян» відповідачем не було надано вичерпної відповіді, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом його прав.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення виявлених у ній недоліків, а саме: надання належного нормативно-правового обґрунтування заявленого позову; надання обґрунтованого розрахунку суми компенсації за шкоду, заподіяну відповідачем та ціни позову; надання доказів сплати судового збору в сумі 8768,40 грн.

24.07.2019 року позивачем частково виконано вимоги ухвали суду від 11.07.2019 року, зокрема, надано копію пенсійного посвідчення, яке підтверджує, що позивач є інвалідом ІІ групи, а тому має пільги щодо сплати судового збору, а також зазначено норми законів якими позивач обгрунтовує позовні вимоги.

Щодо надання обґрунтованого розрахунку суми компенсації за шкоду, заподіяну відповідачем та ціни позову, то позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що розмір спричиненої шкоди, яка підлягає стягненню, визначається сумою коштів, яких в силу посадових обов`язків повинен був погасити відповідач по виконавчим листам, від чого ухилявся, утискаючи право на вільне володіння, користування та розпорядження коштами по нереалізованим виконавчим листам.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає поверненню. Зокрема, на переконання суду, матеріальна шкода про яку зазначає позивач, спричинена йому внаслідок ухилення та неналежного здійснення під час примусового виконання рішення дій у виконавчому провадженні, де він є стягувачем. А вимога вирішити публічно-правовий спір, з якою звернувся позивач в даному випадку, стосується розгляду його звернення про надання інформації, а не здійснення виконавчих дій. Таким чином суд вважає, що вимога про стягнення матеріальної шкоди не пов`язана з публічно- правовим спором, щодо якого звернувся позивач, не є похідною від нього, а тому підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 172 КАС України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно п.6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Як встановлено зі змісту позовної заяви, позивачем поміж іншого заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, завданої, на думку позивача, начальником Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шуляком В.О., а розмір спричиненої шкоди, яка підлягає стягненню, визначається сумою коштів, яких в силу посадових обов`язків повинен був погасити відповідач по виконавчим листам, від чого ухилявся, утискаючи право на вільне володіння, користування та розпорядження коштами по нереалізованим виконавчим листам.

Таким чином, оскільки, матеріальна шкода про яку зазначає позивач, спричинена йому внаслідок ухилення та неналежного здійснення під час примусового виконання рішення дій у виконавчому провадженні, де він є стягувачем, колегія суддів вважає вірною позицію суду першої інстанції, що така вимога не пов`язана з публічно- правовим спором, щодо якого звернувся позивач, не є похідною від нього, а тому підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи, що позивачем, всупереч ч. 1, 4 ст. 172 КАС України заявлено позов, який містить вимогу про відшкодування шкоди, яка не пов`язана і не є похідною від вимоги щодо надання інформації на звернення, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

За результатом апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми п.6 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якого, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.