Справа № 460/2584/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09 жовтня 2019 року м. Рівне №460/2584/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
до Прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про стянення шкоди,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області в якому просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області та Прокуратури Рівненської області, яка виразилась в не забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження №0000142 від 16.05.2018 з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності та неприйняття законного процесуального рішення у розумні строки - протиправною;

визнати бездіяльність прокуратури Рівненської області, яка виразилась у несвоєчасному розгляді та наданні відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 04.01.2019 - протиправною;

стягнути з прокуратури Рівненської області та Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 солідарно 200000,00 грн. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зазначила, що за її заявою 16.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 внесено відомості за фактом вчинення службовими особами ПП "Новий рівень" завідомо неправдивих відомостей у офіційні документи за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. На порушення вимог КПК України у даному кримінальному провадженні 26.07.2018, 31.08.2018 та 29.12.2018 слідчим Радивилівського відділу ВП Дубенського відділу ГУНП України в Рівненській області виносились постанови про закриття кримінального провадження. Вказані постанови ухвалами слідчого судді Радивилівського районного суду від 10.08.2018, 22.11.2018 та 11.02.2019 скасовані, як незаконні, такі що прийняті передчасно, без повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи. Таким чином, незаконні дії в частині неповного та необ`єктивного досудового розслідування призвели до прийняття незаконних та необґрунтованих рішень про закриття кримінального провадження. Крім того, у подальшому 17.05.2019 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 219 КПК України. Отже, винесення слідчим незаконних постанов та скасування останніх протягом тривалого часу сприяло пропущенню строків досудового розслідування та закриттю справи на підставі ст. 284 КПК України. Таким чином, бездіяльність органу досудового розслідування при розслідуванні кримінального провадження №000142 призвела до не встановлення осіб винних у вчинені злочину. Таким чином, закриття кримінального провадження внаслідок закінчення строків досудового розслідування стало можливим внаслідок, протиправної бездіяльності прокурорів прокуратури Рівненської області, які здійснювали процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні та не забезпечили повного, неупередженого та об`єктивного розслідування і прийняття законного процесуального рішення у розумний строк.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами п.2 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як встановлено судом із позовної заяви, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка виразилась в не забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження №0000142 від 16.05.2018 з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності та неприйняття законного процесуального рішення у розумні строки

Згідно зі ст.2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 4 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтями 303-307 КПК України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Як зазначено в пункті 4.2 рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в іншому порядку.

Таким чином, органи досудового розслідування під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, здійснення заходів під час досудового розслідування в кримінальних провадження виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

При цьому, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст.36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснюється прокурором у формі процесуального керівництва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Суд зазначає, що спірні правовідносини сторін виникли безпосередньо у зв`язку з оскарженням позивачем бездіяльності відповідачів при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000142, яка призвела на думку позивача до не встановлення осіб винних у вчиненні злочину.

З огляду на наведений характер правовідносин, вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язані із оскарженням поведінки відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження №0000142. Перевірка таких порушень може бути здійснена лише у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, адже процесуальна діяльність посадових осіб правоохоронних органів має свої особливості та не віднесена до сфери управлінської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, з наведених вище мотивів у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, визначеному Кримінально процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.