Справа № 159/4533/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокум. КовельСправа № 159/4533/19

Провадження № 2-а/159/142/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, закладеним до відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач, УПП у Волинській області), просить скасувати як незаконну постанову серії ДП 18 № 235267 від 03.08.19 р. про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі - оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що він о 13 год. 20 хв. 03.08.19 р. у м. Ковелі Волинської області, на перехресті вул. вул. Володимирської та Варшавської, керуючи автомобілем марки «Фольсваген Гольф», н. з. НОМЕР_1 (далі - автомобіль, т/з), виїхав на перехрестя вул. вул. Володимирської та Варшавської при увімкненому заборонному червоному сигналі світлофора, чим порушив п. 8. 7. 3, пп. «е» ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що, дійсно, він у вказану вище дату керував вказаним вище автомобілем і був зупинений відповідачем на вказаному вище перехресті. Останній повідомив, що він порушив ПДР України, так як виїхав на перехрестя при увімкненому заборонному червоному сигналі світлофора. Він повідомив, що ПДР України він не порушував; що його автомобіль розпочав рух на перехресті на зелене миготливе світло та, з урахуванням дорожньої обстановки, не зміг би зупинити т/з у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування. Тому продовжив рух на жовте світло світлофора, забезпечуючи безпеку дорожнього руху. Представити будь - які докази ніби - то вчиненого правопорушення відповідач відмовився, виніс оскаржувану постанову. Дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову - незаконною. Покликаючись на п. 8.7. 3, пп «е», п. п. 8.10, 8.11 ПДР України, зазначає, що він не здійснював рух на червоний сигнал світлофора, доводи поліцейського є надуманими, безпідставними. Він розпочав рух автомобілем на перехресті на зелене миготливе світло, не зміг би зупинити т/з у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, тому продовжив рух на жовте світло світлофора відповідно до п. 8.11 ПДР України, тому вважає, що у його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Тому він діяв у межах ПДР України. Відповідачем не надано жодного доказу вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Покликаючись на ст. ст. 7, 245, 252, 280, 251 КУпАП, зазначає, що відповідачем оцінка доказів не проводилась. Покликаючись на ч. 1 ст. 19 Конституції України, зазначає, що вказаними вище діями відповідача порушеного його права. Просить позов задовольнити.

15.08.19 р. було відкрито провадження у справі за ухвалою суду.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 22.08.19 р..

28.08.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, що не містить даних про надіслання його копії і доданих до нього документів та інших доказів позивачеві та його представнику - адвокату, обгрунтований тим, що відповідач позов не визнає у повному обсязі, так як оскаржувана постанова є законною. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 122, ст. 251, 252 КУпАП, зазначає, що позивача було підставно зупинено та розпочато розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства. Просить у задоволенні позову до поліцейського УПП у Вінницькій області Слободянюка В.В. про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити у повному обсязі, хоча позов до такого поліцейського у розглядуваному спорі відсутній.

За ухвалою суду від 29.08.19 р. було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - співвідповідач, УПП у Вінницькій області).

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів співвідповідачем отримано під розпис 02.09.19 р..

За станом на 01.10.19 р. відзиву на позовну заяву від співвідповідача до суду не надійшло.

У судове засідання позивач та його представник - адвокат не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Причини неявки суду не повідомили.

Представники відповідача та співвідповідача у судове засідання також не з`явились, хоча обидвоє відповідачів належно повідомлені. Про причини неявки своїх представників суду не повідомили.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, відтворивши у судовому засіданні аудіо - відеозапис із носія інформації - диска, наданого суду представником відповідача - УПП у Волинській області, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за проїзд на заборонний сигнал світлофора у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн..

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, вона винесена о 13 год. 25 хв. 03.08.19 р. у м. Ковелі Волинської області, на перехресті вул. вул. Володимирської та Варшавської інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенантом поліції Слободянюком В.В. щодо позивача. У ній зазначено, що останній о 13 год. 20 хв. 03.08.19 р., там же, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф», н. з. НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя вул. вул. Володимирської та Варшавської при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора, чим порушив п. 8.7.3, пп «е» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови мається додаток: БК DM 4219. Копія оскаржуваної постанови надіслана особі по пошті.

Текстом вказаної вище оскаржуваної постанови спростовуються доводи позивача, наведені ним у його позовній заяві, про те, що його було притягнуто до адмінвідповідальності і за ч. 1 ст. 1221 КУпАП.

Відповідно до змісту п. 8.7.3, пп «е» ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, п. «е» - червоний сигнал, у т. ч. миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пл . Верховного Суду від 23.12.05 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що рунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відтвореним у судовому засіданні аудіо - відеозаписом з відеокамери, зафіксованого на диску як носієві інформації, що надано суду відповідачем - УПП у Волинській області, слідує, що на знятій поліцейськими ділянці дороги, дійсно, перед перехрестям стояв автомобіль позивача та на світлофорі - увімкнений червоний сигнал. Рух позивачем розпочато, а після цього зафіксовано, що на світлофорі - увімкнений зелений сигнал. Моменту, що свідчив би про те, що початок руху автомобіля позивача - до моменту увімкнення зеленого сигналу світлофору - не зафіксовано.

Такий відеозапис суд не може розцінювати як переконливий доказ винуватості позивача.

Останній свою винуватість при винесенні оскаржуваної постанови заперечував.

Інших доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення, не надано. У оскаржуваній постанові такі не наведені.

Крім того, суд враховує, що додатком до оскаржуваної постанови є не відеозапис з боді - камери поліцейського, а сам боді - камера з певним номером, що не відповідає дійсності та позбавлене сенсу.

Крім того, аналізуючи зміст п. 8.7 ПДР України, суд відмічає, що Правилами дорожнього руху України не передбачено такого поняття як заборонений червоний сигнал світлофора, про що зазначив поліцейський у оскаржуваній постанові, так як червоний сигнал світлофора забороняє рух, він дозволений у використанні при регулюванні дорожнього руху, тобто, не є забороненим, а є заборонним для учасників дорожнього руху (по аналогії з поняттям про заборонний сигнал світлофора, про який йдеться у п. 8.7.6 ПДР України).

Разом з тим суд відмічає, що судовому засіданні не знайшли свого ствердження доводи позивача у тій їх частині, що він здійснив проїзд на зелене миготливе світло і вважав для себе неможливим зупинитись, вже розпочавши рух, при увімкненні заборонного червоного сигналу світлофора, так як перед перехрестям до початку руху для позивача спочатку горів заборонний червоний сигнал світлофора, а потім - увімкнувся зелений. Саме таким є порядок роботи світлофора.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 03.08.19 р. поліцейським, який перебуває у штаті співвідповідача було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення у оскаржуваній постанові не наведено. Наданий відповідачем відеозапис з боді - камери поліцейського не доводить винуватості позивача. У оскаржуваній постанові суть правопорушення як такого, що вчинене позивачем, викладена не відповідно до вимог ПДР України та чинного законодавства, так як використано терміни, що не відповідають ПДР України та КУпАП.

Враховуючи, що, з огляду на вищенаведене, таким чином поліцейським, який належить до штату співвідповідача, при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису встановлених обставин; у оскаржуваній постанові використано термін, що не передбачений ПДР України, КУпАП для застосування при описі випадків, пов"язаних з роботою світлофора, доцільно оскаржувану постанову скасувати, а справу про притягнення позивача до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, так як доказів вчинення ним цього адмінправопорушення не встановлено.

Таким чином позовні вимоги позивача задоволенню підлягають частково - лише в частині вимог, закладених до співвідповідача, у чиєму штаті працює поліцейський, який виніс оскаржувану постанову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позов до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 235267 від 03.08.19 р. про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським - інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, ст. лейтенантом поліції Слободянюком Вячеславом Вячеславовичем.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

У задоволенні позову до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Постанова суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат Клімук Віктор Сергійович, адреса: АДРЕСА_2;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005. м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Моніч Тетяна Миколаївна, адреса місця служби: 45008, м. Ковель, вул. Незалежності, 156;

відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 21010. м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 04.10.2019 р..