Справа № 240/9580/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9580/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині відмови обчислення стажу роботи в період з 27 серпня 1985 року по 04 вересня 1990 року при призначенні їй пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області обчислити їй стаж роботи в період з 27 серпня 1985 року по 04 вересня 1990 року та, виходячи з обчисленого стажу роботи, визначити розмір її пенсії.

В обгунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 01.06.2019 вона отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак до страхового стажу при призначенні їй пенсії не був зарахований період роботи з 27 серпня 1985 року по 04 вересня 1990 року на посаді вихователя групи продовженого дня в Багерівській восьмирічній школі. Підставою для незарахування відповідачем вказаного періоду до страхового стажу стало те, що у трудовій книжці запис про дату прийняття на роботу містить непідтверджені виправлення, а саме: запис щодо дати прийняття на роботу та запис щодо номеру наказу виконані різними кольорами та відтисками. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують її права, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 30 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/9580/19 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі на 04 вересня 2019 року о 12:00. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі 01 серпня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області отримало 05.08.2019 (а.с.22). 19 серпня 2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необгрунованими. Свою позицію відповідач аргументував тим, що підставами для не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Багерівській восьмирічній школі з 27.08.1985 по 04.09.1990 є : по перше те, що запис про прийняття позивача на роботу в Багерівську восьмирічну школу на посаду вихователя групи продовженого дня, який здійснений на підставі наказу від 27.08.1985, містить некоректні записи та непідтверджені виправлення, а саме: записи щодо дати прийняття на роботу та написи за номером наказу виконані різними кольорами та відтисками; по друге те, що в трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію установи, чим порушено п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України № 58 від 29.07.1993. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що підстави для зарахування вищезазначеного періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 відсутні, а тому просив відмовити в задоволенні позову (а.с.26-28).

04 вересня 2019 року до суду з`явились позивач - ОСОБА_1 , а також представники відповідача - Шайденко Олена Вікторівна та Шевчук Ірина Володимирівна .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просив задовольнити її позов в повному обсязі. В свою чергу представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, протокольною ухвалою суду від 04.09.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято рішення про перехід у письмове провадження.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , що з 01.06.2019 перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З наявного у матеріалах справи листа Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.06.2019 №Л-139 (а.с.14) вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 , що був врахований при призначення її пенсії, становить 27 років 11 місяців. Водночас, період роботи позивача з 27 серпня 1985 року по 04 вересня 1990 року на посаді вихователя групи продовженого дня в Багерівській восьмирічній школі не був зарахований відповідачам до страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії.

У зв`язку з цим позивач неодноразово зверталась як до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській та і до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявами про зарахування періоду роботи з 27 серпня 1985 року по 04 вересня 1990 року в Багерівській восьмирічній школі до її страхового стажу. Однак, за наслідками розгляду її заяв Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській листом від 07.06.2019 №Л-139 (а.с.14) та Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 10.07.2019 №Л-2718 (а.с.12) повідомили ОСОБА_1 , що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Записи, що внесені до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 №162, до страхового стажу не враховуються. З огляду на зазначене, позивачу було роз`яснено, що оскільки запис в її трудовій книжці про дату прийняття до Багерівської восьмирічної школи містить непідтверджені виправлення, то період її роботи в зазначеній школі з 27.08.1985 до 04.09.1990 не зарахований до страхового стажу.

Вважаючи, що їй протиправно не зарахували до страхового стажу зазначених в трудовій книжці періодів роботи в Багерівській восьмирічній школі з 27.08.1985 до 04.09.1990, у зв`язку з чим позбавили її права на отримання пенсії в більшому розмірі, позивач звернулася з даним позовом до суду для захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону України №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України №1788) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку №637).

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку зараховуються до страхового стажу особи на підставі інформації, що міститься в трудовій книжці особи. При цьому, надання особою додаткових документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, для зарахування певного періоду роботи до страхового стажу необхідне лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В період спірний період роботи ОСОБА_1 в Багерівській восьмирічній школі порядок ведення трудових книжок працівників був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 ( в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 зі змінами внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 19 жовтня 1990 № 412, далі - Інструкція №162).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, відпрацювавших понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Порядок заповлення трудових книжок врегульований розділом 2 Інструкції № 162.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції №162 заповнення трудових книжок і вкладишів до них здійснюється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.2.2 Інструкції №162).

Пунктом 2.3. Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення.

Крім того, п. 2.13. Інструкції №162, яка визначає порядок внесення в трудову книжку відомостей про роботу, передбачено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, здійснюються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розпису.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Водночас, згідно з п. 2.14. Інструкції №162, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване в таке-то", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до п. 2.25. Інструкції №162 записи про причини звільнення повинні здійснюватися в трудовій книжці в точній відповідності з формулюваннями чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення в трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер. При цьому, днем звільнення вважається останній день роботи (п. 2.26 Інструкції №162).

Натомість, при переведенні з одного підприємства в інше за розпорядженням вищестоящих органів, за погодженням між керівниками підприємств або за рішенням відповідних партійних і союзних органів, а також профспілкових і комсомольських організацій в графі 3 записується посилання на погодження або рішення цих органів і організацій (п. 2.27 Інструкції №162).

Аналогічні норми закріплені також і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Пунктом 13 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою. При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до її страхового стажу, зазначеного у трудовій книжці періоду роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи, у зв`язку з тим, що запис про прийняття позивача на роботу в Багерівську восьмирічну школу, який здійснений на підставі наказу від 27.08.1985, містить некоректні записи та непідтверджені виправлення, а саме: записи щодо дати прийняття на роботу та написи за номером наказу виконані різними кольорами та відтисками. Крім того, у відзиві на позовну заяву та під час судового засідання представник відповідача повідомив, що ще однією підставою для не зарахування вищезазначеного період до страхового стажу є те, що в трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію установи.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, судом було досліджено наявну в матеріалах адміністративної справи копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.15-21) та встановлено наступне.

В трудовій книжці позивача міститься запис №5 від 27.08.1985 про призначення ОСОБА_1 вихователем групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи з 15.08.1985. Вказаний запис був внесений на підставі наказу №702 від 27.08.1985, а також засвідчений підписом директора школи ОСОБА_4 та скріплений відповідної печаткою (а.с.16).

Далі за порядковим номером 6 значиться запис від 04.09.1990 про переведення ОСОБА_1 на посаду вчителя історії та суспільствознавства, а також педагога-організатора Багерівської середньої школи №2 (у зв`язку з реорганізацією школи). Вказаний запис був внесений на підставі рішення районної ради с. Леніно від 04.09.1990 №241. Запис засвідчений підписом директора школи ОСОБА_4 та скріплений відповідної печаткою (а.с.16).

Крім того, в трудовій книжці позивача міститься запис №7 від 10.12.1996 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади вчителя історії Багерівської середньої школи №2 з 10.12.1996, у зв`язку з переведенням чоловіка-військовослужбовця на нове місце служби. Вказаний запис засвідчений підписом директора школи ОСОБА_4 та скріплений відповідної печаткою. В якості документа, на підставі якого здійснений цей запис вказано наказ від 10.12.1996 №372 (а.с.16).

Вищезазначені записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст. Записи виконані акуратно кульковою ручкою, розміщені послідовно по хронології, а також завірені підписом керівника підприємства та печаткою підприємства, що відповідає п. 2.3. Інструкції № 162.

Жодних зауважень з приводу чіткості відбитків печаток на цих записах у відповідача не було.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що записи за №№5-7 про періоди роботи ОСОБА_1 в Багерівській восьмирічній школі не потребують обов`язкового підтвердження трудового стажу додатковими документами.

Та обставина, що запис за № 5 в частині дати прийняття на роботу в порівнянні із зазначенням номеру та дати наказу, на підставі якого був здійснений відповідний запис за №5, виконані чорнилами різних відтінків, що не заборонено законом, не змінює суть запису та не перекручує його зміст. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці позивача, засвідчено підписами уповноваженої особи та місить відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період. При цьому неналежний порядок заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивач її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З приводу зазначених у відзиві на позовну заяву доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що підставою для не зарахування періоду з 27.08.1985 по 04.09.1990 до страхового стажу позивача є те, що в трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію установи, суд вважає, що вони є безпідставними, враховуючи наступне.

Як вбачається з інформації вказаної в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 в спірний період її роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи жодної реорганізації Багерівської восьмирічної школи не проводилось та відповідно й назва установи не змінювалась. Вказана реорганізація була проведена 04.09.1990 і в результаті цієї реогранізації позивача було переведено на посаду вчителя історії та суспільствознавства, а також педагога-організатора Багерівської середньої школи №2 про що в трудовій книжці позивача зроблено відповідний запис за №6 (а.с.16). Більш того, у трудовій книжці вказано, що документом на підставі, якого позивача було переведено до Багерівської середньої школи №2 є відповідне рішення про реорганізацію, а саме: рішення районної ради с. Леніно від 04.09.1990 №241, що на думку суду спростовує твердження відповідача про відсутність у трудовій книжці інформації про реорганізацію установи.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період роботи позивача в Багерівській восьмирічній школі до її реорганізації. Натомість період роботи позивача з 04.09.1990 по 10.12.1996 у вже реорганізованій Багерівській середній школі №2 зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 , не дивлячись на те, що, на переконання відповідача, у трудовій книжці відсутня інформація про реорганізацію установи, що свідчить на користь висновку про упередженість відповідача при вирішенні питання щодо обчислення страхового ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, суд визнає необгунтованами та відхиляє доводи відповідача про відсутність в трудовій книжці інформація про реорганізацію Багерівської восьмирічної школи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до її страхового стажу, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні позивачу періодів роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи до її страхового стажу.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Натомість відповідачем не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність не зарахування відповідачем періоду роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи до її страхового стажу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 23.07.2019, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) періоду її роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) періоду її роботи з 27.08.1985 по 04.09.1990 на посаді вихователя групи продовженого дня Багерівської восьмирічної школи, та виходячи з обчисленого стажу роботи, визначити розмір її пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович