Справа № 127/22141/19
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької областьі в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Славич К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Нагірняк О.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови ЕАВ №1402767 від 07.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 255 грн. Адміністративний позов мотивований тим, що відповідно до вказаної постанови водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai I30», державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті позначено дорожнім знаком 5.45 Калинівка Вінницької області, перевищив дозволену швидкість руху на 41 км, рухався зі швидкістю 91 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Trucam 000542, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Вважає дану постанову протиправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідач в оскаржуваній постанові посилається на порушення правил швидкісного режиму, оскільки позивач рухався зі швидкістю 91 км/год в межах населеного пункту. Позивач заперечував вчинення будь-якого порушення вимог ПДР. Зокрема, в постанові вказано, що порушення відбулося в м. Калинівка Вінницької області. Однак, фабула постанови не містить точного місця вчинення правопорушення, що унеможливлює здійснити точну ідентифікацію місця розташування керованого позивачем транспортного засобу на час здійснення його зупинки. Про що йдеться у п. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, і яка дає визначення сталого орієнтиру. Також вказаною інструкцією визначено, що наряд поліції має патрулювати в межах визначеної зони. Однак відповідачем не надано позивачу доказів здійснення патрулювання в межах визначеної зони. Окрім того, чинні норми ПДР передбачають позначення початку населеного пункту відповідними дорожніми знаками 5.45 та 5.47. Підпунктом «г» пункту 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Зазначає також, що перед місцем зупинки керованого позивачем автомобіля був відсутній дорожній знак 5.63.1, який означає обмеження максимально дозволеної швидкості до 50 км/год, який встановлюється після знаку 5.47. Відповідно до п. 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих прави та повинні відповідати вимогам національного стандарту: розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу пору доби так і в темну. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами; дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщені не вище 6 м над рівнем проїзної частини; дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною дороги або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги); дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вини передають могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Позивач зауважував, що зупинка транспортного засобу відбулася поза межами населеного пункту в місці за місцем з`їзду на іншу дорогу в напрямку м. Могилів-Подільський, а також на те, що перед місцем зупинки не було встановлено дорожнього знаку 5.45, на який послався відповідач у оскаржуваній постанові. Однак дані твердження позивача відповідачем не було спростовано. Вважає, що ним, як учасником дорожнього руху не було порушено п. 12.4 ПДР, а тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні.

Також позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, швидкість вимірювалася приладом Trucam 000542. Однак, тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвиту та торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є нечинним з 02.11.2015 року. Отже, вважає, що відповідачем вимірювання швидкості руху автомобіля керовано позивачем приладом Trucam 000542 було проведено безпідставно, а тому отримані технічні дані щодо швидкості руху покладені в основу обставин правопорушення необгрунтовано.

Також позивач зазначає, що постанову було винесено відповідачем, хоча фактично спілкування та передача документів на право керування транспортним засобом здійснювалася не відповідачу, а іншому інспектору. При цьому ні інспектором, яким здійснено зупинку транспортного засобу, ні відповідачем не здійснено посилання на будь-який нормативний акт, що уповноважує інспектора поліції здійснювати таке делегування. Крім того, аналіз Інструкції №1395 свідчить, що розгляд справи здійснюється саме тим поліцейським, яким виявлено правопорушення. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про відповідач в даному випадку діяв поза межами наданих відповідачу повноважень.

Окрім того, позивач вказує ще й на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Зокрема, постанова не містить: місця вчинення адміністративного правопорушення (адміністративно-територіальної одиниці, населеного пункту, адреси і т.і.); порядку оскарження невиконання адміністративного стягнення; відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому можна ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності; не містить вказівки про порядок і строк оскарження постанови. Окрім того, згідно п. 5 Розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може складатися за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адмінстягнення, наведеної у Додатку 5 до Інструкції. Однак оскаржувана постанова не відповідає Додатку 5 Інструкції, оскільки не містить місця вчинення адмінправопорушення, пункту про те, що позивачем отримано копію постанови, а також права особи, яка притягається до адмінвідповідальності, та його право, передбачене ст. 63 Конституції України. Отже, постанова винесена з численними порушеннями.

На підставі викладеного позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення Серія ЕАВ №1402767 від 07.08.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 гривень (а.с. 1-6).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 37-45), у якому викладено наступну позицію. Під час несення служби в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР м. Калинівка Вінницької області 07.08.2019 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 (серійний номер 000542) було виявлено порушення ПДР. А саме водій транспортного засобу HYNDAI 130, з номером НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 91 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 41 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. після чого було подано сигнал про зупинку вказаного транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно позивача. Поліцейський Нагірняк О.В. винесла постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклала на правопорушника стягнення в розмірі 255 грн. відповідно до санкції статті. В якості доказу додає фото та відео, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив швидкість руху в населеному пункті. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 77 КАС України та правові позиції Верховного Суду у справах №760/2846/17 від 14.03.2018 року та №536/583/17 від 14.02.2018 року, вважає, що позивач, подавши позов, обгрунтував свою позицію, однак не надав жодного доказу на її підтвердження.

Щодо принципу роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 зазначає наступне. Прилад здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 158 м до 1200 м. З відстані у 350-450м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості руху і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому автомобілі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки транспортного засобу. Виробник приладу застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі, а й в зашифрованих файлах, що скопій овані на будь-які інші електронні носії. Зазначені алгоритми унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення ПДР від моменту її фіксації приладом. Тому, достовірність інформації про порушення ПДР може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом, у тому числі під час її пред`явлення в якості доказу. Враховуючи зазначене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення ПДР та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції, а саме працівниками патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. місце для роботи позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Щодо підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 зазначає наступне. Прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року №UA-MI/1/-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для приладу визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 №437 і становить 1 рік. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 року №437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказано переліку включено і Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. На підставі викладеного 29.08.2012 фірмі виробнику приладу було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012. Вказана процедура була передбачена ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», який втратив чинність 01.01.2016 року, та іншими нормативно-правовими актами, які також втратили чинність. Таким чином вказана процедура проводилася виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України партіями. Саме на виконання вказаних нормативно-правових актів, які наразі, втратили чинність, було проведено перевірки та отримано Сертифікати на їх відповідність і використання. Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 прилад TruCam було виключено з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. На підставі зазначеного, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, типи вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту їх виключення із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закон не має зворотної дії в часі. Отже, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже ввезено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до положень ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» в новій редакції, законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13721, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 21.12.2018 року та чинного до 21.12.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000542 є придатним до застосування, як у ручному так і в автоматичному режимах. ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» в новій редакції не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були ввезені на територію України та введені в експлуатацію. Окрім того, такої процедури як «сертифікація» вже взагалі не міститься в нормах чинного законодавства. Також зазначає, що можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Щодо обставин, викладений у позовній заяві, у відзиві зазначається наступне. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімками приладу TruCam, на яких зафіксовано факт правопорушення. Посилаючись на положення Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про національну поліцію», Правила дорожнього руху України, КУпАП, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, відповідач вказує, що мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки, у визначених законом випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке передбачає зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адмінстягнення безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Враховуючи вищевикладене вважає, що інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. А тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу розглянути у відсутність відповідача.

Підтвердження про направлення копії відзиву позивачу відсутнє, проте суд на підставі частини 1 ст. 269 КАС України приймає до уваги наданий відповідачем відзив на позовну заяву.

Інших заяв клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 року визначено територіальну підсудність справи Вінницькому районному суду Вінницької області (а.с. 24)

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 30).

В судове засідання позивач та його представник - адвокат Ланге С.Ю. не з`явилися. Представник позивача - адвокат Ланге С.Ю. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі. Також зазначив що копію відзиву отримав в суді.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву на позовну заяву просив справу розглянути у його відсутність. (а.с. 45)

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕАВ № 1402767, складеною інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Нагірняк О.В. 07.08.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. (а.с.7-8)

Згідно даної постанови, 07.08.2019 року об 11-59 год водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI I30, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 м. Калинівка Вінницької області, перевищив дозволену швидкість на 41 км, рухався зі швидкістю 91 км. Швидкість вимірювалася приладом Trucam 000542, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). Тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В оскаржувані постанові також зазначається, що місцем розгляду справи є Вінницька область, дорога М21, 283км.

Відповідно до копії посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 31.08.2000 року (а.с. 9) та копії свідоцтвапро реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (а.с. 10) позивач ОСОБА_1 має право керування автомобілями відповідної категорії та автомобіль марки «HYUNDAI I30», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить йому на праві власності.

Відповідно до копії службового посвідчення Серія НОМЕР_4 видного 02.05.2019 року, відповідач Нагірняк Ольга Василівна має спеціальне звання сержант поліції та працює в поліцейським батальйону поліції УПП у Вінницькій області (а.с. 57)

З копій фотознімків (а.с. 46) вбачається, що на одному із них зображено автомобіль марки HYUNDAI, д.н.з. НОМЕР_1 , на іншому зображено відрізок автомобільної дороги, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, в крайній лівій смузі дороги напрямком руху на зустріч особі, що здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів, зображено автомобіль із наведеним на нього прицілом у вигляді хреста, марку автомобіля та номирний знак визначити якого неможливо через нечіткість зображення. Окрім того, поряд із вказаним фотознімком міститься наступна інформація: дата - 07/08/2019, час 11:58:20, прилад TruCam №ТС000542, швидкість 91 км/год, відстань 227,3м, допустима швидкість 73 км/год, дорога - АД М21 283 км.

Судом також оглянуто DVD-R диск, який долучено відповідачем до матеріалів відзиву (а.с. 66). На вказаному диску міститься два файли із відеозаписом з камери приладу TruCam, на якому зображено процес вимірювання швидкості автомобіля та його зупинки, і з нагрудної камери поліцейського, на якому зображено момент спілкування поліцейського із позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до копії Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки Серія НОМЕР_5 виданого 29.08.2012 року №UA-MI/І-2903-2012 Міністерством розвитку і торгівлі України, виданого фірмі Laser Technology, Inc., яким засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Контроль метрологічних характеристик вимірювачів швидкості автотранспортних засобів лазерних LTI 20/20 TruCam під час випуску з виробництва здійснює метрологічна служба виробника, акредитована національною метрологічною службою США. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача, - не більше одного року. (а.с. 48)

Згідно копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13721 від 21.12.2018 року Мінекономрозвитку України ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000542, виробник Laser Technology, Inc., США, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. свідоцтво чинне до 21.12.2019 року (а.с. 47)

Відповідно до копії Експертного висновку, зареєстрованому в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 29.07.2014 року, за результатами експертизи встановлено, що механізм технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20» виробництва Laser Technology, Inc., США, які надано на експертизу Департаментом ДАІ МВС України, відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20», «Вимоги з технічного захисту інформації» (а.с. 49)

Згідно копії листа Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №04/03/03-3878 від 04.10.2018 року (а.с. 50), адресованого Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за результатами розгляду звернення щодо можливості використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology, Inc., США, інформує про таке. Виріб має чинний експертний висновок у сфері КЗІ від 27.09.2018 року №04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3;2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Щодо експертного висновку у сфері ТЗІ, зазначає, що експертний висновок від 29.07.2011 року №285 поширюється на Вироби, які придбані під час його дії (29.07.2011 29.07.2014) в разі відсутності змін у програмному забезпеченні цих Виробів. Таким чином, на даний час можливо використання механізмів захисту інформації Виробів при побудові комплексної системи захисту інформації у відповідності до вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних системах, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2006 №373.

Згідно копії експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam, виробництва Компанії Laser Technology, Inc., США, в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3;2015, із довжиною ключа 256 біт; об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Особливі умови (рекомендації): дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами наведеними у додатку. Термін дії експертного висновку - до 27.09.2021 (а.с. 51)

З копії Додатку до експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року «номери зразків об`єкта експертизи, які розповсюджується дія експертного висновку» (а.с. 52) вбачається прилад із номером ТС000542.

Відповідно до копії листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вих №3423-07/3165-09 адресованого Національній поліції України за запит щодо вичерпного переліку документів у сфері метрології, сертифікації чи технічного регулювання, наявність яких підтверджуватиме обгрунтованість і правомірність застосування Національною поліцією України лазерних вимірювачів швидкості TruCam LTI 20/20, зазначається, що TruCam,які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. (а.с. 53-55)

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні Загальні технічні умови. Правила застосування», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.2? Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до Розділу 10 Знаки дорожні, Загальні технічні умови, Правила застосування ДСТУ 4100:2014 (пункти 10.7.39, 10.7.40) знаки 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту» потрібно застосовувати для позначення населеного пункту (відповідно початку і кінця), в якому чинні спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, , та встановлювати на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги; знаки 5.47«Початок населеного пункту» та 5.48 «Кінець населеного пункту» потрібно застосовувати для позначення початку і кінця населеного пункту, в якому на дорозі, де встановлені ці знаки, не чинні Правила дорожнього руху, які регулюють порядок руху в населених пунктах. На дорогах з однією, двома або трьома смугами руху в обох напрямках знак 5.48 допускають розміщувати ліворуч, на зворотному боці знака 5.47, призначено для водіїв транспортних засобів, що рухаються в зустрічному напрямку.

Пунктом п. 8.4. (ґ) Правил дорожнього руху, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.45 ПДР України "Початок населеного пункту" застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Дорожній знак 5.46 ПДР України "Кінець населеного пункту" позначає місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, засобами фото - і кінозйомки, відеозаписами, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до частини 2, 4, 5 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказаною Інструкцією визначено такий термін: сталий орієнтир - стаціонарно встановлений об`єкт (кут будівлі або павільйону зупинки маршрутних транспортних засобів, дорожній знак 5.60 "Кілометровий знак", опора електропередач, об`єкт дорожнього сервісу, порядковий елемент інженерної конструкції дороги тощо), який має свою назву, порядковий номер, іншу видиму відмінність серед подібних об`єктів та розташований уздовж вулиці або смуги відведення дороги (сталим орієнтиром не є дерева, кущі, транспортні засоби, які стоять, тимчасові споруди або конструкції, пересувні торговельні споруди, огорожі будівельних майданчиків або місць проведення дорожніх робіт, інші об`єкти, розташування яких на місцевості в подальшому неможливо об`єктивно визначити чи геометрія, розміри або місце розташування яких можуть з часом змінюватись);

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

Згідно з частиною першою статті 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

При цьому, виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використовувати.

Так, оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Тобто, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000542 може засвідчувати порушення швидкісного режиму.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому докази, подані сторонами суд приймає як належні та допустимі і не вбачає підстав для їх відхилення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, тому суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови серії ЕАВ №1402767 від 07.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки в постанові немає зазначення чітко визначеного місця вчинення адміністративного правопорушення, вказано лише, що порушення відбулося в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 - м. Калинівка Вінницької області. При цьому Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено визначення сталого орієнтиру, що відповідачем було дотримано лише під час розгляду справи (вказано километровий знак). Позивач же, в свою чергу, заперечує, що керував транспортним засобом зі швидкістю 91 км/год саме в населеному пункті, і ці його аргументи жодним чином не спростовані відповідачем ні у представленому відзиві на позовну заяву, ні належними та допустимими доказами про керування позивачем транспортним засобом 07.08.2019 року об 11-59 год в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45. Окрім того, відповідачем також і не підтверджено, що вимірювання швидкості відбулося в населеному пункті, що відповідач в складі екіпажу патрульної поліції несла службу із дислокацією в м. Калинівка Вінницької області та здійснювала контроль за швидкісним режимом руху транспортних засобів, а з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з приладу TruCAM визначити, що подія відбулася в межах населеного пункту не можливо.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи зміст позовних вимог позивача та керуючись пунктом 3 частини 3 статті 286, частиною 2 статті 9 КАС, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України підлягає закриттю.

Про понесені позивачем судові витрати суду не повідомлено, відтак судовий збір від сплати якого звільнено позивача за даним предметом позовних вимог, згідно положень частини 5 статті 139 КАС України належить віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, ст.2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 1402767 від 07.08.2019 року, винесену інспектором 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Нагірняк Ольгою Василівною відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук