Справа № 420/240/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/240/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника відповідачів Лисого Сергія ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції в Одеській області, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, про визнання протиправним ненадання рішення про відмову у визначенні учасником бойових дій та протиправною вимогу щодо особистої явки для отримання рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили: визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання їм рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій та протиправною вимогу Національної поліції України в особі департаменту кадрового забезпечення щодо їх особистої явки до Головного управління Національної поліції в Одеській області для отримання рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненадання позивачам рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій та протиправною дію відповідача, а саме вимогу Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо особистої явки позивачів до Головного управління Національної поліції в Одеській області для отримання рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій; визнати, що позивачі в період з 22 лютого 2018 року по 22 травня 2018 року перебували у службовому відрядженні в зоні АТО/ООС для надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції, а саме Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, та змінити підставу службового відрядження позивачів, зазначену у наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області №505 від 20 лютого 2018 року зі «стажування» на «надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції»; скасувати рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 11 липня 2018 року про відмову в наданні статусу учасника бойових дій позивачам.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року по справі № 420/5722/18 виділено в окреме самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції в Одеській області, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, про визнання протиправним ненадання рішення про відмову у визначенні учасником бойових дій та протиправною вимогу щодо особистої явки для отримання рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач проходить службу у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді дільничного офіцера поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №505 від 20 лютого 2018 року «Про направлення на стажування до Головного управління Національної поліції в Донецькій області працівників ГУНП в Одеській області», з посиланням на положення ст.75 Закону України «Про національну поліцію», розділ ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24 грудня 2015 року №1625, позивача направлено для проходження стажування з 22 лютого 2018 року по 22 травня 2018 року до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №522 від 26 лютого 2018 року «Про організацію та проведення стажування працівників ГУНП в Одеській області» наказано організувати та провести стажування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на посадах інспектора сектору превенції Авдіївського ВП Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Наказом Авдіївського ВП Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області №55 від 23 лютого 2018 року «Про організацію стажування працівників ГУНП в Одеській області» наказано організувати стажування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та закріплено за ними керівника стажування начальника сектору превенції Авдіївського ВП Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції Войнова О ОСОБА_5 В..

25 травня 2018 року позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про визнання учасником АТО з наданням відповідного посвідчення.

11 липня 2018 року на засідання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розглянуто зазначену заяву позивача про надання статусу учасника бойових дій та відмовлено у її задоволенні, що оформлено протоколом №5 від 11 липня 2018 року.

Відмова в наданні статусу учасника бойових дій і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи підтверджують його участь в охороні публічного порядку на окремих маршрутах чи постах, що відносяться до району проведення антитерористичної операції. Водночас, такі рішення не містять жодної інформації про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Відтак, позивач помилково ототожнює виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до району проведення антитерористичної операції, з безпосередньою участю особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім того, суд першої інстанції не знайшов порушення прав позивача з приводу особистої явки до Головного управління Національної поліції в Одеській області для отримання рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій, враховуючи п. 5 розділу V Положення про Комісію НПУ № 405.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Преамбулою Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон) визначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті 5 Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до абзацу другого пункту 19 частини 1 статті 6 Закону порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п.2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20 серпня 2014 року (далі Порядок) передбачено, що статус учасника бойових дій, окрім інших осіб, надається поліцейським, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Як зазначено в пункті 2-1 цього Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

З аналізу наведеного вбачається, що належність особи до учасника бойових дій визначається, зокрема, двома складовими, а саме: перебуванням особи у структурі відповідного органу державної влади (як виняток - перебування у складі інших утворених відповідно до законів України військових формувань) та функціональним наповненням діяльності відповідної особи, яка претендує на статус учасника бойових дій.

Визнання осіб учасниками бойових дій, зокрема поліцейських, є можливим, якщо такі особи захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не було надано належних та достатніх доказів того, що він, перебуваючи на стажуванні на посаді інспектора сектору превенції Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції у відповідний період, виконував вищезазначені функціональні обов`язки по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, тощо.

Крім того, відповідно до п.1 розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 405 від 23 травня 2016 року (далі Положення), основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п.4 розділу ІІ Положення Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни, зокрема, у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення визначено перелік документів, на підставі яких Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, серед яких, зокрема: для поліцейських, які брали участь в антитерористичній операції,- витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витягів з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документів про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Разом з тим, матеріали справи не містять, а позивачем не було надано вищезазначених документів, що також свідчить про відсутність правових підстав для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Також, слід враховувати, що матеріали справи не містять відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про завершення позивачем виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або інших документів, які б вказували на безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач помилково ототожнює виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до району проведення антитерористичної операції, з безпосередньою участю особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Доводи позивача з приводу того, що не зважаючи на відсутність підстав для направлення на стажування, ГУНП в Одеській області було видано наказ, відповідно до якого позивач був направлений до ГУНП в Донецькій області на стажування, яке фактично було відрядженням до зони проведення АТО до м.Авдіївка, яке згідно розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року №1275 відноситься до переліку населених пунктів де проводиться АТО, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем підстави направлення на стажування та проведення самого стажування не оскаржувались ні в адміністративному, ані в судовому порядках.

Водночас, матеріали справи містять індивідуальний план стажування позивача (а.с.29-33 т.2), в якому зазначено детальне найменування заходів, в яких позивач повинен прийняти участь, та звіт про проходження стажування позивачем (а.с.34-35, т.2), що свідчить про обізнаність позивача зі специфікою та характером служби в Авдіївському ВП Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Стосовно позовних вимог з приводу порушення процедури направлення спірного рішення відповідача колегія суддів зазначає, що порядок надсилання рішення встановлений п.5 розділу V Положення, згідно якого рішення Комісії про встановлення статусу учасника бойових дій надсилається відповідним керівникам, у підпорядкуванні яких поліцейські, державні службовці, інші працівники Національної поліції України проходили (проходять) службу чи працювали (працюють), для організації видачі посвідчення учасника бойових дій, рішення Комісії про визнання учасниками бойових дій видається особисто учасникам бойових дій або за їхнім нотаріально засвідченим дорученням іншим особам, про що вони ставлять свій особистий підпис у відповідних документах.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що порушень прав позивача з приводу особистої явки до Головного управління Національної поліції в Одеській області для отримання рішення про відмову позивачу у визнанні учасником бойових дій немає.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про відмову у визначенні учасником бойових дій та протиправною вимогу щодо особистої явки для отримання рішення.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.