Справа № 190/1067/19 (2-а/190/13/19)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 190/1067/19 (2-а/190/13/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2019 року у справі № 190/1067/19 (2-а/190/13/19) (суддя І інстанції - Митошоп В.М.)

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №758727 від 09.07.2019, винесену поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем М.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, справу закрити.

У позові, зазначаючи про незаконність прийнятої щодо нього спірної постанови, ОСОБА_1 вказував, по-перше, про порушення інспектором поліції порядку розгляду адміністративної справи, оскільки справу розглянуто безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, який розглядав справу про адміністративне правопорушення; по-друге, що при розгляді справи інспектором не ознайомлено позивача як водія з приписами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування скарги вказує про незаконність винесеної відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного штрафу у вигляді штрафу, оскільки при розгляді справи інспектором поліції порушено ч. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 (далі - Інструкція № 1395), а саме не ознайомлено позивача як водія з приписами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У частині розгляду позову щодо порушення інспектором поліції порядку розгляду адміністративної справи рішення суду не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

9 липня 2019 року поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем М.О. винесено постанову серії ДПО18 №758727 відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що близько 21 год. 05 хв. у Дніпропетровській області, Новомосковському районі, на трасі М29,159 км+098 м керував транспортним засобом MAN TGS 18/320, номерний знак НОМЕР_1 з причепом SYSTEM TRAILERS TKS 24, номерний знак НОМЕР_2 у складі «Автопоїзд» за відсутністю знаку «Автопоїзд», чим порушив п. 30.3.а, п. 19.8 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 12).

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, провівши розгляд справи за місцем події, а не за місцем знаходження органу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак про відсутність порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; по-друге, що посилання позивача на не ознайомлення інспектором з правами та обов`язками позивача як водія є безпідставними, оскільки на зворотній стороні постанови зазначено положення ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Оскільки позивачем у позові факт вчинення адміністративного правопорушення не оскаржено та не долучено останнім жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому дійшов висновку про відмову у позові.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Як вказувалось вище, доводами позову щодо незаконності винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, останній вказував про порушення інспектором поліції порядку розгляду адміністративної справи та розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395, а саме не ознайомлення позивача як водія з приписами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду стало винесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, неправомірність якої, на його думку, полягає в порушенні поліцейським ч. 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395, тому достатніми є підстави для її скасування.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Згідно з п. 30.3 «а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР) на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: «Автопоїзд» - три ліхтарі оранжевого кольору, розташовані горизонтально над передньою частиною кабіни (кузова) з проміжками між ліхтарями від 150 до 300 мм - на вантажних автомобілях і колісних тракторах (класу 1.4 т і вище) з причепами, а також на зчленованих автобусах і тролейбусах.

Пунктом 19.8 ПДР визначено, що знак автопоїзда, встановлений згідно з вимогами підпункту «а» пункту 30.3 цих Правил, повинен бути постійно увімкнений під час руху, а в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості - і під час вимушеної зупинки, зупинки чи стоянки на дорозі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, судова колегія зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні статей 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у складі «Автопоїзд» за відсутністю знаку «Автопоїзд».

Крім того, відповідно до розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З наведеного вбачається, що законом чітко визначений порядок дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка розглядається на місці його вчинення, тобто встановлена процедура такого розгляду справи.

Відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтвердили дотримання процедури, що передувала складенню постанови як правового документу для притягнення до відповідальності. А саме у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що була дотримана така процедура, роз`яснені права і обов`язки позивачеві як водію.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Також, апеляційний суд зауважує, що спірна постанова не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що свідчить про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стосовно того, що позивачем не надано доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу статті 77 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання.

З огляду на це, відповідач мав можливість для формування доказової бази як щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, так і щодо дотримання поліцейським процедури під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Проте, все вище зазначене залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим прийнята відповідачем постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн підлягає скасуванню.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд за наслідками розгляду справи про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу правопорушення. (п. 1 ст. 247 КУпАП).

Відтак, скасовуючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2019 року у справі № 190/1067/19 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 №758727 від 09.07.2019, винесену поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем Максимом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко