Справа № 260/1167/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження щодо частини позовних вимог

07 жовтня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1167/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващилін Р. О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача 1: представник - Федьо Т.М.,

відповідача 2: представник - Рега Є.Є., Решетар В.В.,

відповідача 3: представник - не з`явився,

третьої особи: ОСОБА_2 , представник - Меренич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження щодо частини позовних вимог в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради, Постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради, Постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати в частині пункту 7, а також в частині пункту 8 - в частині самого пункту - «до призначення керівника в установленому законом порядку», рішення XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за №1505 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради»; 2) визнати незаконним та скасувати наказ Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 21.06.2019 року №102 «Про затвердження складу конкурсної комісії»; 3) визнати незаконним та скасувати наказ Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 21.06.2019 року №103 «Про оголошення конкурсу»; 4) визнати незаконним та скасувати протокол комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради №1 від 16.07.2019 року, постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради; 5) визнати незаконним та скасувати протокол комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради №3 від 24.07.2019 року, постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради; 6) визнати незаконним та скасувати розпорядження Ужгородського міського голови від 26.07.2019 року №316 «Про призначення ОСОБА_2 »; 7) визнати незаконним та скасувати наказ Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 29.07.2019 року №121 «Про призначення ОСОБА_2 »; 8) зобов`язати відповідача - 2 Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради внести в трудову книжку позивачки запис наступного змісту: у графі 3 - «Комунальний заклад охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» з 18.04.2019 р. реорганізований (перетворений) на Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», у графі 4 - «рішення XXXV сесії VII скликання (2- е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за №1505».

В судовому засіданні 20 вересня 2019 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, за клопотанням представника позивача залучено ОСОБА_3 Аллу ОСОБА_4 .

11 вересня 2019 року представника відповідача 2 подав до суду клопотання про закриття провадження щодо частини позовних вимог, зокрема: 1) визнати незаконним та скасувати в частині пункту 8 - в частині самого пункту - «до призначення керівника в установленому законом порядку», рішення XXXV сесії VII скликання «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради» Ужгородської міської ради №1505 від 18.04.2019 р.; 2) визнати незаконним та скасувати розпорядження Ужгородського міського голови від 26.07.2019 року №316 «Про призначення ОСОБА_2 »; 3) визнати незаконним та скасувати наказ Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 29.07.2019 року №121 «Про призначення ОСОБА_2 »; 4) зобов`язати Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради внести в трудову книжку позивачки запис наступного змісту: у графі 3 - «Комунальний заклад охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» з 18.04.2019 р. реорганізований (перетворений) на Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», у графі 4 - «рішення XXXV сесії VII скликання (2- е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за №1505». Заявлене клопотання обґрунтовує тим, що спір в цій частині виник між сторонами з приводу виконання трудових обов`язків керівника комунального закладу, який не є державним службовцем, не проходить публічну службу, а тому не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача 1 заявлене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача 2 подане клопотання підтримали в повному обсязі з наведених в ньому мотивів.

Представник відповідача 3 в засідання суду не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча був належним чином проінформований про дату, час та місце судового розгляду.

3-я особа та її представник клопотання про закриття провадження підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Окрім того, підтвердили, що посада керівника Комунального закладу охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» не є публічною службою, такий присягу державного службовця не приймає, а тому спір щодо призначення на таку повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині:

- визнання незаконним та скасування в частині пункту 7, а також в частині пункту 8 - в частині самого пункту - «до призначення керівника в установленому законом порядку», рішення XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за №1505 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради»;

- визнання незаконним та скасування наказу Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 21.06.2019 року №103 «Про оголошення конкурсу».

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для закриття провадження щодо частини позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з питань проведення конкурсу на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка», на зайняття якої претендувала позивач, та подальшого призначення на таку посаду 3-ї особи.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України надає визначення поняттю «адміністративна справа», відповідно до якого такою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з дефініцією, наданою в п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Нормами п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що до предметної юрисдикції адміністративних судів відносяться справи у спорах з проводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, основою характеризуючою ознакою трудових спорів, які можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, є публічних характер таких трудових правовідносин.

Визначення поняттю «публічна служба» надається в п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідно до якого такою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спеціальним законом, що встановлює принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, є Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 р. (далі Закон).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1 Закону, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 займала посаду головного лікаря Ужгородської міської поліклініки. Рішенням XXXV сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року №1505 створено юридичну особу публічного права Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка». Цим же рішенням уповноважено Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради на оголошення та проведення конкурсу на зайняття посади керівника новоутвореного закладу.

Як вбачається з позовних вимог (в частині заявленого відповідачем 2 клопотання), такі стосуються організаційних питань проведення конкурсу на зайняття посади керівника Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка», визначення та подальше призначення на посаду переможця конкурсу.

Відповідно до Статуту Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка», такий є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я №2801-XII від 19.11.1992 р. встановлено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вищенаведене кореспондується також з п. 7.2 розділу 7 Статуту, згідно з яким поточне керівництво підприємством здійснює директор, який призначається на посаду, або звільняється з неї з дотриманням вимог чинного законодавства України. З директором укладається контракт, в якому зазначається строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови звільнення з посади (припинення дії контракту), інші умови найму, передбачені контактом та чинним законодавством.

Відповідно до норм ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Разом з тим, законодавчими нормами, що регулюють організаційні засади функціонування системи закладів охорони здоров`я не передбачено, що керівник такого закладу є державним службовцем. Жодних посилань на те, що вказана посада відноситься до публічної служби також немає.

Більше того, як встановленому судом під час розгляду даної справи ОСОБА_1 присягу державного службовця не приймала, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача.

В судовому засіданні ОСОБА_2 також підтвердила те, що посада керівника Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» не є посадою державного службовця.

З наведеного випливає, що відносини, що склалися між позивачем та відповідачем (в частині п.п. 2, 4, 5, 6, 7, 8 позовних вимог), не є публічно-правовими, оскільки спір між фізичною особою ОСОБА_1 з Ужгородською міською радою, Управлінням охорони здоров`я Ужгородської міської ради та Постійно діючою комісією з приводу обрання, призначення чи звільнення керівника комунального некомерційного підприємства охорони здоров`я Ужгородської міської ради виник не з приводу здійснення владних управлінських функцій, а для врегулювання трудових відносин між працівником та роботодавцем. Орган місцевого самоврядування в даному випадку виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як власник об`єкту комунальної власності, який реалізує функції роботодавця.

Зазначене підтверджується також статутом Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка».

Так, п. 1.6 статуту засновником, власником підприємства є територіальна громада м. Ужгород в особі Ужгородської міської ради. Відповідно до п. 1.7 статуту, органом, за яким закріплено функції управління підприємством, є управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2018 року №807/1446/15.

Ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а також й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини (щодо п.п. 2, 4, 5, 6, 7, 8 позовних вимог) виникли між сторонами з приводу бажання позивача реалізувати своє право на працю, а тому в даному випадку предмет спору носить приватноправовий характер та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України, ст. 2 якого, зокрема, гарантовано право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

З метою забезпечення кращого захисту прав, свобод фізичних та юридичних осіб в різних сферах суспільних правовідносин, здійснення якісного та неупередженого судочинства, належної організації діяльності судів України, запроваджено систему спеціалізації судів при розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З цією метою процесуальними кодексами, зокрема, врегульовані питання щодо предметної підсудності спорів у всіх суспільних правовідносинах, які підлягають оскарженню в судовому порядку, тобто чітко визначено конкретні категорії справ, які має право розглядати суд певної юрисдикцію, що покладено в основу функціонування системи судочинства України. Тому суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що даний спір пов`язаний з захистом трудових прав позивача та не пов`язаний з проходженням ним публічної служби, Закарпатський окружний адміністративний суд не є «встановленим законом судом» щодо розгляду такого спору, а тому суд вважає за необхідне провадження у даній адміністративній справі закрити.

Ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Враховуючи висновок суду про те, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, позивачу для захисту своїх прав та інтересів в спірних правовідносинах (щодо п.п. 2, 4, 5, 6, 7, 8 позовних вимог) необхідно звернутися з позовом до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст. 183, п. 1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради, Постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень в частині:

- визнання незаконним та скасування наказу Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 21.06.2019 року №102 «Про затвердження складу конкурсної комісії»;

- визнання незаконним та скасування протоколу комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради №1 від 16.07.2019 року, постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради;

- визнання незаконним та скасування протоколу комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради №3 від 24.07.2019 року, постійно діючої комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Ужгородської міської ради;

- визнання незаконним та скасування розпорядження Ужгородського міського голови від 26.07.2019 року №316 «Про призначення ОСОБА_2 »;

- визнання незаконним та скасування наказу Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 29.07.2019 року №121 «Про призначення ОСОБА_2 »;

- зобов`язання відповідача - 2 Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради внести в трудову книжку позивачки запис наступного змісту: у графі 3 - «Комунальний заклад охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» з 18.04.2019 р. реорганізований (перетворений) на Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», у графі 4 - «рішення XXXV сесії VII скликання (2- е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за №1505».

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч.1 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 жовтня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін