Справа № 620/2818/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/2818/19

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лобан Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 шкоду, заподіяну державі в особі військової частини НОМЕР_1 , внаслідок безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів отриманих послуг на загальну суму 18276,98 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн 98 коп.

Ухвалою суду від 26.09.2019 позов залишено без руху для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

09.10.2019 від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка фактично обґрунтована юридичною необізнаністю останнього в частині вимог процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Факт наявності шкоди, яку просить стягнути позивач, встановлений за період з 06.05.2015 (початок перевіряємого аудитом періоду) по 12.08.2015 (останній день виконання відповідачем обов`язків начальника продовольчої служби тилу в/ч НОМЕР_1 ) наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2018, а позовна заява подана до суду 17.09.2019 (відповідно до штампу на поштовому конверті), що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до суду. Зазначені обставини встановлені ухвалою суду від 26.09.2019 та не спростовуються позивачем.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду за даним позовом позивач зазначає, що за змістом пункту 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі Положення № 243/95) у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає саме цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач зазначає, що 22.07.2019 військова частина НОМЕР_1 подала цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 18276,98 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн 98 коп., завданої державі ОСОБА_1 до Чернігівського районного суду м. Чернігова - справа № 748/1911/19.

02.09.2019 Чернігівський районний суд ухвалою відмовив у відкритті провадження, оскільки розгляд даної справи віднесено до адміністративної юрисдикції.

Вказана копія ухвали Чернігівського районного суду надійшла на адресу військової частини НОМЕР_1 за вх. № 2420 від 06.09.2019.

Таким чином позивач зазначає, починаючи з 06.09.2019 виникли підстави для військової частини НОМЕР_2 , що дають право на звернення саме до адміністративного суду.

В свою чергу, відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд наголошує, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що факт наявності шкоди, яку просить стягнути позивач, встановлений за період з 06.05.2015 (початок перевіряємого аудитом періоду) по 12.08.2015 (останній день виконання відповідачем обов`язків начальника продовольчої служби тилу в/ч НОМЕР_1 ) наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2018, а позовна заява подана до суду 17.09.2019 (відповідно до штампу на поштовому конверті).

Посилання позивача на п. 31 Положення № 243/95 є безпідставними з огляду на вищезазначені вимоги КАС України, які, по-перше, мають вищу юридичну силу, по-друге, передбачають можливість встановлення інших, ніж цей Кодекс, строків виключно законами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем пропущено установлений законом строк звернення до суду, оскільки право у позивача на звернення до суду з адміністративним позовом виникло 29.12.2018, проте, адміністративний позов поданий до суду лише 17.09.2019, а поважних причин пропуску строку судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Згідно із частиною 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, уразі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В порушення вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.

З огляду на вказані обставини, враховуючи відсутність обґрунтованих підстав поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду, а тому позов військової частини НОМЕР_1 має бути повернутий позивачеві.

Відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Суддя Д.В. Лобан