Справа № 140/2410/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2410/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.02.2019 №UА205110/2019/000128/2.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що декларантом, ПП «РЕСПЕКТ БРОК», для митного оформлення в режимі імпорту товару «легковий автомобіль марки OPEL, моделі - INSIGNIA, календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015, бувший у користуванні, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 куб.см, тип двигуна - дизельний, потужність двигуна - 120кВт, тип кузова - універсал, призначення - пасажирський для використання по дорогах загального призначення, кількість місць - 5, категорія ТЗ - МІ, колісна формула 4x2, виробник - «OPEL» було оформлено та подано відповідачу митну декларацію (далі-МД) від 01.02.2019 №UA205090/2019/016562, в якій заявлена митна вартість товару 38000,00 PLN (польський злотий). Однак, відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю та 12.02.2019 службовою особою митниці видано картку відмови у прийнятті митної декларації №205110/2019/00127 й винесено рішення №UA205110/2019/000128/2 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та склала 13200,00 Євро.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування митної вартості. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1).

Відповідач у відзиві від 23.08.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що під час опрацювання документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР. Було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 38000 польських злотих (283371,17 грн.) за ціною договору, тобто 1 методом. Фактурна вартість даного транспортного засобу згідно фактури/інвойса від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210 становить 38000 польських злотих, при цьому в фактурі/інвойсі від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210 умови доставки зазначені як EXW GDANSK. Окрім цього, на підтвердження заявленої митної вартості товару до митного оформлення декларантом подано декларацію країни відправлення 18PL322010E0367773 від 07.12.2018, згідно якої вартість т/з становить 38450 польських злотих, тобто вартість оформленого в режимі експорт з ЄС в Польській Республіці автомобіля є вищою на 450 польських злотих за вартість, заявлену при поданні митної декларації в Україні, що свідчить про не включення жодних додатково понесених витрат. Декларантом не були включені жодні транспортні та страхові витрати, які зазначив сам позивач заявою б/н від 28.01.2019 про те, що страхування та транспортні витрати обійшлися 60 Євро . Отже, вартість т/з є значно більшою ніж та, яку вказано в графі 42 поданої МД №UA205090/2019/016562, при цьому декларантом не надано жодних пояснень щодо таких значних розбіжностей у ціні автомобіля.

Відповідач зазначає, що згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Разом з МД №UA205090/2019/024208 декларантом не подано жодного банківського платіжного документа на підтвердження оплати за товар, незважаючи на обов`язковість подання такого документа. Наголошує, що законність прийняття рішення про коригування митної вартості товару повинно розглядатись на момент його винесення, а отже всі інші документи, які не були відомі під час вирішення питання про коригування митної вартості, не можуть враховуватись судом при розгляді справи по суті.

Також вказує на ту обставину, що строк дії гарантійних зобов`язань для позивача згідно графи 48 МД №UA205090/2019/024208 «Відстрочення платежів» визначено по 11.05.2019, проте протягом вказаного строку позивач до митниці щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості не зверталася, рішення про коригування митної вартості не оскаржувала, що свідчить про те, що вона погодилась з митною вартістю, визначеною митним органом за резервним методом. Позов про оскарження рішення про коригування митної вартості ОСОБА_1 подала лише 07.08.2019, тобто поза межами строку дії гарантійних зобов`язань, в межах яких вона мала право довести митному органу про правомірність заявленої нею митної вартості товару. При цьому, вказана фінансова гарантія реалізована до державного бюджету ще 11.05.2019.

Вважає, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 07.12.2018 придбала у NUMBER ONE Pawel Mucha (80-299 Gdansk Kielnienska 127A - A11 ) транспортний засіб марки OPEL, моделі - INSIGNIA, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 38000 польських злотих, що підтверджується рахунком фактурою від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210 (а. с. 16-17).

З метою здійснення митного оформлення даного товару декларант, ПП «РЕСПЕКТ БРОК» 01.02.2019 подав митному органу МД №UA205090/2019/016562, у якій визначив митну вартість товару за першим методом (ціною договору) на рівні 38 000 польських злотих, що по курсу НБУ становить 283371,17 грн. У зазначеній декларації розраховані митні платежі, а саме: мито на товари, що ввозяться в Україну (код 121) - 28337,12 грн., ПДВ (код 128) - 64211,72 грн.

За даними графи 44 МД №UA205090/2019/016562 на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210; свідоцтво про реєстрацію т/з від 06.03.2018 серія DR/BAO №0971563; експортну декларацію країни відправлення 18PL322010E0367773 від 07.12.2018; квитанцію про оплату від 07.12.2018 №GD461P4; документ, що підтверджує вартість перевезення та страховку від 28.01.2019 №б/н; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.12..2018 №UA205010/2018/318126; копії паспортів та коду (а.с.12-23).

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД UA205090/2019/016562 та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ризики, зокрема, щодо контролю правильності визначення митної вартості товарів. За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта-EUR, вартість-13 200,00 Євро».

Зважаючи на це, декларанту було запропоновано в десятиденний термін надати: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; страхові, транспортні документи, що містять відомості про вартість страхування та перевезення; рахунки про здійснення платежів третім особам, чи інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару; інші додаткові наявні в декларанта документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням) (а.с.24).

На виконання даної вимоги декларант надав висновок експерта №11-19 від 30.01.2019; документ №20181210 від 07.12.2018; експортну декларацію 18PL322010E0367773 від 07.12.2018; лист від декларанта №12/02-2 від 12.02.2019.

Проте 12.02.2019 відповідач прийняв рішення №UA205110/2019/000128/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.90-91). У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що позивачем заявлено митну вартість на рівні 38 000 польських злотих.

Згідно статті 54 МКУ митниця ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якого документа, заяви чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта-EUR, вартість - 13 200,00» та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленням транспортних засобів, бувших у використанні» та згідно ст.53 та ст.54 МКУ декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, страхові документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові наявні в декларанта документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням). Декларант надав висновок експерта №11-19 від 30.01.2019, документ №20181210 від 07.12.2018, експортну декларацію №18PL322010E0367773 від 07.12.2018, лист від декларанта №12/02-2 від 12.02.2019. Декларант не надав платіжних документів, що містять реквізити, необхідні для ідентифікації імпортованого товару та для підтвердження заявленої митної вартості, а лише повідомлення про оплату - документ №20181210 від 07.12.2018, яке не містить печатку банківської установи, чек банківської операції, номер посилання, режим реалізації, витрати та інші спеціальні відмітки банку, необхідні для ідентифікації імпортованого товару та для підтвердження заявленої митної вартості, також не надав документальне підтвердження страхових, транспортних витрат, що містять відомості про вартість транспортування та страхування, про які заявив декларант, не надав звіт, передбачений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстицїї України 24.11.2003 за №1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159)

Декларант надіслав лист №12/02-2 від 12.02.2019 щодо неможливості надання витребуваних документів та з проханням випустити товар у вільний обіг під гарантійні зобов`язання - грошову заставу.

Також у рішенні вказано, що у зв`язку з вищевикладеним та керуючись вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товару 1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 "Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку", та спрацюванням системи ризиків АСАУР: "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта-EUR, вартість - 13 200,00. Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 13 200,00 євро.

З метою випуску товару у вільний обіг декларантом було подано нову МД від 13.02.2019 №UA205090/2019/024208, у якій митну вартість визначено із врахуванням рішення про коригування митної вартості та наданням гарантій до 11.05.2019 по сплаті обов`язкових платежів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару згідно МД №UA205090/2019/016562 надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування: фактуру/інвойс від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.12.2018 №UA205010/2018/318126; квитанцію про оплату 20181210 від 07.12.2018; свідоцтво про реєстрацію т/з від 06.03.2018 року №DR/BAO 0971563; копію митної декларації країни відправлення 18PL322010E0367773 від 07.12.2018; копії паспортів та коду.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З вищенаведеного випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легковий автомобіль марки OPEL, моделі - INSIGNIA, календарний рік випуску - 2014, модельний рік випуску - 2015, бувший у користуванні, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 куб.см, тип двигуна - дизельний, потужність двигуна - 120кВт, тип кузова - універсал, призначення - пасажирський для використання по дорогах загального призначення, кількість місць - 5, категорія ТЗ - МІ, колісна формула 4x2, виробник - «OPEL» у розмірі 38 000 польських злотих та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта-EUR, вартість - 13 200,00. Крім того, в рішенні відповідач посилається на відсутність чеків на пальне, страхових документів, відсутність факту банківської оплати за товар, який міг би підтвердити вартість товару, ненадання звіту, передбаченого Методикою.

Позиція відповідача, викладена у відзиві, полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи.

Так, як слідує з рахунку-фактури від 07.12.2018 №FVE/ONE/20181210 (а. с. 16), вартість придбаного позивачем транспортного засобу становить 28000 польських злотих, при цьому умовами поставки товару зазначено EXW Гданськ, що за правилами Інкотермс 2000 та 2010 передбачає покладення на покупця товару витрат, пов`язаних з переміщенням товару.

З матеріалів справи вбачається, що легковий автомобіль марки марки OPEL, моделі - INSIGNIA перевозився позивачем самоходом.

Листом №б/н від 28.01.2019 позивач ОСОБА_1 повідомила митницю про те, що транспортні витрати на доставку автомобіля із м. Гданськ (Польща) до п/п «Ягодин» Волинської митниці становлять 60 Євро, зазначивши розрахунок цих витрат: вартість пального 44 Євро, страховка 16 Євро (а. с. 29).

Проте, в підтвердження понесених витрат на транспортування та страхування позивач не подав жодного документа, крім того зазначені витрати не були включені декларантом до МД від 01.02.2019 МД №UA205090/2019/016562.

Разом з тим, у експортній декларації країни відправлення від 07.12.2018 18PL322010E0367773 зазначено, що вартість т/з становить 38450 польських злотих (а. с. 20). Тобто вартість автомобіля, оформленого в режимі експорт з Республіки Польща, є вищою на 450 польських злотих за вартість, заявлену при поданні декларантом митної декларації в Україні.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Отже, витрати на транспортування та страхування товару відповідно до вимог МК України включаються до митної вартості шляхом додавання цих витрат до ціни, що була сплачена за товар.

Водночас поданими до митного оформлення документами не підтверджується митна вартість ввезеного позивачем товару та заявлена декларантом на першим методом (за ціною договору) в сумі 38 000 польських злотих, оскільки до ціни товару не включено витрати на його транспортування та страхування.

Крім того, слід зазначити, що поданий позивачем звіт №11-19 від 30.01.2019 про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні транспортного засобу OPEL, моделі - INSIGNIA, власник ОСОБА_1 , містить експертний висновок про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні автомобіля, що ввозиться на митну територію України, відповідно до якого ринкова вартість даного товару у польських злотих становить 37 818,06 (а. с. 49), що є нижчою митної вартості, задекларованої у МД від 01.02.2019 МД №UA205090/2019/016562.

За приписами частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

З врахуванням досліджених доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що використані декларантом відомості при визначенні у МД від 01.02.2019 №UA205090/2019/016562 митної вартості товару на першим методом не є достовірними, не містять усіх складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування та страхування, відтак митницею правомірно, відповідно до вимог митного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Водночас суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позов про оскарження рішення про коригування митної вартості ОСОБА_1 подано лише 07.08.2019, тобто поза межами строку дії гарантійних зобов`язань (до 11.05.2019), в межах яких він мав право довести митному органу про правомірність заявленої митної вартості товару.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

За змістом частин третьої і четвертої статті 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів, поряд з іншим, поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (індивідуальних актів).

Рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом (частина перша статті 29 МК України).

Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду також гарантовано підпунктом "б" пунктом 5 частини другої статті 55 МК України.

Відтак, у спірних правовідносинах законом гарантовано право на оскарження до суду рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З наведеного суд дійшов висновку, що правовідносин, які виникають із приписів частини сьомої статті 55 МК України, є реалізацією декларантом права на випуск у вільний обіг товарів у разі не згоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів, в тому числі із застосуванням заходів надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Такі правовідносин мають місце виключно між декларантом і митним органом.

У свою чергу частина перша статті 29 і підпункт «б» пункт 5 частини другої статті 55 МК України врегульовує правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду, без будь яких застережень чи умов, в тому числі за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином національним законодавством встановлено строк тривалістю у шість місяців, впродовж якого особа може здійснити правовий аналіз рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та звернутись до суду за захистом у випадку виявлення обставин щодо порушення гарантованих прав, свобод та інтересів такої особи.

Зі змісту положень МК України та КАС України слідує, що положення обумовлених нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право в продовж шести місяців (з моменту його отримання) залежно від того, закінчився строк дії гарантійних зобов`язань чи ні.

Крім того, відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в п. 3.1. мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 №17-рп по справі №1-25/2010, відповідно до якого: "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки".

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Волинська митниця ДФС як суб`єкт владних повноважень правомірно винесла рішення про коригування митної вартості товарів від 12.02.2019 №UА205110/2019/000128/2, відтак позовні вимоги позивача є безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський