Справа № 826/6822/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6822/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (замінено судом з Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві), в якому просила зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії, відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», у повному розмірі, а саме - 7303 грн. 14 коп., з 22 вересня 2017 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.09.2017 Лівобережним ОУПФ України в м. Києві їй призначено пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-ХІІ, у розмірі 7303 грн. 14 коп. Однак, розмір пенсії до виплати становить - 4703 грн. 02 коп., а сума 2600 грн. 12 коп. є закритою та не виплачується, що підтверджується розпорядженням пенсійного органу № 323900. При цьому, позивач вказує, що вона по теперішній час працює у військовій частині НОМЕР_1 та перебуває на посаді головного спеціаліста державної служби та на неї, в силу вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», не поширюються обмеження щодо розміру виплати пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу з 22.09.2017 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Згідно інформації, вказаній в довідці від 03.09.2018 № 222/7/1341, виданій Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України, позивач з 18.04.2002 по теперішній час працює у вказаному управлінні Міністерства оборони України та перебуває на посаді головного спеціаліста державної служби.

У свою чергу, згідно з довідкою від 21.09.2017 № 222/7/1395, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, позивач продовжує працювати у військовій частині НОМЕР_1 та перебуває на посаді головного спеціаліста державної служби.

30.01.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй пенсії у повному розмірі.

Проте, листом відповідача від 19.02.2018 № 3026/15/К-228, повідомлено ОСОБА_1 , що розмір її пенсії складає 4703 грн. 02 коп. Оскільки, станом на дату призначення пенсії (22 вересня 2017 року), ОСОБА_1 займала посаду державного службовця, виплата пенсії за вересень 2017 року не проводилась. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 пенсії виплачуються в признаному розмірі незалежно від дати призначення та місця роботи.

Згідно розпорядження від 24.04.2018 № 323900, розмір пенсії позивача 7303 грн. 14 коп. (60% від заробітку). При цьому, з 01.10.2017 позивачу нараховується 4703 грн. 02 коп., а сума - 2600 грн. 12 коп. є закритою.

Вважаючи вказану відмову у виплаті пенсії в повному розмірі протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- посада позивача, яка працює головним спеціалістом державної служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка входить до структури Збройних Сил України, які в свою чергу перебувають у підпорядкуванні у Міністерства оборони України, з огляду на що, вказана посада входить до посад у Міністерстві оборони України, хоча і не входить безпосередньо до системи апарату Міністерства, а тому, на позивача поширюються положення пункту ІІ Перехідних положень Закону № 1774-VIII щодо незастосування обмежень виплати пенсій;

- проте, Законом № 2148-VIII внесено зміни до Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, зокрема, пунктом 13-1 передбачено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом № 3668-VI (01 жовтня 2011 року) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах, зокрема, Закону № 3723-ХІІ, у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом № 889-VIII виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону;

- з 01.10.2017 року пенсія, яка призначена згідно Закону № 3723-ХІІ, виплачується в розмірі обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а її виплата у попередньому розмірі поновиться після звільнення з роботи, а тому, виплата пенсійним органом пенсії не в повному обсязі узгоджується з приписами чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що пенсія позивачу призначена відповідно до положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, за правилами якої пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами абз. 1 ч. 4 Закону № 3723-ХІІ, в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, згідно з із частиною п`ятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів»), виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Варто звернути увагу на те, що п. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 1774-VIII, передбачено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що посада позивача, яка працює головним спеціалістом державної служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка у свою чергу входить до структури Збройних Сил України, які перебувають у підпорядкуванні у Міністерства оборони України, що вказує на те, що посада позивача належить до посад у Міністерстві оборони України, хоча і не входить безпосередньо до системи апарату Міністерства, а тому, на позивача поширюються положення пункту ІІ Перехідних положень Закону № 1774-VIII щодо незастосування обмежень виплати пенсій.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 10.01.2018 № 222/7/46, в якій вказано, що військова частина відноситься до п. 3 прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». (а.с. 14)

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 222/7/1395 від 21.09.2017, дія Закону України № 889-VІІІ «Про державну службу» згідно з ч. 2 ст. 3 розділу І поширюється на державних службовців військової частини НОМЕР_1 , яка є органом військового управління. (а.с. 28)

Тож, посилання відповідача на те, що посада головного спеціаліста при військовій частині не відноситься до категорії осіб, які зазначено в Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Проте, у зв`язку із тим, що Законом № 2148-VIII, внесено зміни також до Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, а саме, пунктом 13-1 передбачено, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом №3668-VI (01 жовтня 2011 року) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах, зокрема, Закону №3723-ХІІ, у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом №889-VIII виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Отже, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що пенсія, яка призначена згідно із Законом № 3723-ХІІ, з 01 жовтня 2017 року виплачується в розмірі обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Таким чином, у зв`язку із змінами до законодавства, з 01 жовтня 2017 року пенсія, яка призначена згідно Закону № 3723-ХІІ, виплачується в розмірі обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а її виплата у попередньому розмірі поновиться після звільнення з роботи. Судом першої інстанції досліджено, що згідно розпорядження від 24 квітня 2018 року № 323900, ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року перераховано пенсію відповідно до Закону № 1058-IV із урахуванням того, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом № 889-VIII та встановлено з 01 жовтня 2017 року її розмір в сумі 4703 грн. 02 коп. (3510 грн 89 коп. - пенсія + 1192 грн 13 коп. - доплата), а сума 2600 грн. 12 коп. - закрита, з огляду на що, підстави для виплати позивачу пенсії у повному розмірі згідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, відсутні, поки вона працює на посаді та на умовах, передбачених Законом № 889-VIII та на неї поширюються положення частини п`ятої статті 37 Закону № 3723-ХІІ в редакції Закону № 2148-VIII щодо обчислення з 01 жовтня 2017 року розміру пенсії в порядку Закону № 1058-IV.

Посилання апелянта на звуження обсягу її права на отримання пенсії в повному обсязі, у зв`язку із внесеними змінами до законодавства, на переконання колегії суддів є необгрунтованими в даному випадку, оскільки зазначені вище зміни внесені Законом України, який є чинним та неконституційним не визнавався.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Кузьменко