Справа № 816/1074/15-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року

Київ

справа №816/1074/15-а

касаційне провадження №К/9901/9462/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області (далі - Інспекція) на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 (суддя - Канигіна Т.С.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 (головуючий суддя - Подобайло З.Г., судді - Григоров А.М., Тацій Л.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-сервісне підприємство «Гірмашсервіс» (далі - Товариство) до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Полтавській області про визнання бездіяльності та дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому з урахуванням клопотанні про зменшення позовних вимог просило: визнати протиправною бездіяльність Інспекції щодо повернення зайво сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 3589245,00 грн. на поточний рахунок Товариства (згідно з заявою від 24.02.2014 № 120); визнати протиправними дії Інспекції щодо відмови Товариству у зарахуванні зайво сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 2195158,00 грн. у рахунок сплати податку на додану вартість за березень 2014 року в розмірі 2195158,00 грн. (згідно з заявою від 28.04.2014 № 222); визнати протиправними дії Інспекції щодо відмови Товариству у зарахуванні зайво сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 2239469,00 грн. у рахунок сплати податку на додану вартість за 2014 рік в сумі 2400861,76 грн. (згідно з заявою від 30.10.2014 № 1/10); визнати протиправними дії Інспекції щодо відмови Товариству у погашенні податкового боргу з податку на додану вартість шляхом зарахування переплати з податку на прибуток підприємств за 2013 рік та щодо відмови в проведенні відповідного коригування в картці особового рахунку Товариства шляхом виключення відомостей про наявність податкового боргу з податку на додану вартість (згідно з заявою від 20.02.2015 № 2/02); зобов`язати Інспекцію здійснити зарахування зайво сплачених позивачем авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 2239469,00 грн у рахунок сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 2395513,81 грн; зобов`язати Інспекцію здійснити відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків - Товариства, а також виключити з інтегрованої картки платника податків відомості про наявність податкового боргу з податку на додану вартість.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалось на наявність у нього переплати з податку на прибуток, а відмова Інспекції у зарахуванні переплати з авансових внесків зі сплати податку на прибуток у рахунок погашення податкового боргу Товариства зі сплати податку на додану вартість є безпідставною, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки Товариством були виконані вимоги статті 43 Податкового кодексу Україні щодо обов`язкового подання заяви про погашення податкового боргу за рахунок наявної переплати, а визначені Інспекцією підстави для відмови у вчиненні відповідних дій не відповідають змісту повноважень контролюючого органу та не передбачені податковим законодавством.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 06.07.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015, позов задовольнив частково: визнав протиправними дії Інспекції щодо відмови Товариству у зарахуванні зайво сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 2239469,00 грн. у рахунок сплати податку на додану вартість за 2014 рік у сумі 2400861,76 грн.; визнав протиправними дії Інспекції щодо відмови Товариству у погашенні податкового боргу з податку на додану вартість шляхом зарахування переплати з податку на прибуток підприємств за 2013 рік та щодо відмови у проведенні відповідного коригування у картці особового рахунка Товариству; зобов`язав Інспекцію здійснити зарахування зайво сплачених Товариством авансових внесків з податку на прибуток підприємств у розмірі 2239469,00 грн у рахунок сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість; у іншій частині позовних вимог відмовив.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що Товариство скористалось своїм правом та виконали вимоги пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України щодо обов`язкового подання заяви у письмовому вигляді та довільній формі, тоді як Інспекція не надала належних доказів щодо правомірності відмови Товариству у зарахуванні переплати в рахунок погашення податкового боргу, з урахуванням того, що у інтегрованій картці Товариства наявна переплата з авансових внесків з податку на прибуток.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 24.11.2015 відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме - статті 43 Податкового кодексу України, оскільки достовірність виникнення переплати можливо підтвердити лише документальною перевіркою, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених законодавством податків та зборів, тоді як наявна в інтегрованій картці Товариства переплата з податку на прибуток без проведення відповідної перевірки є непідтвердженою. Також скаржник посилався на наявність у Товариства податкового боргу.

Товариство не скористалось своїм процесуальним правом на поданнz відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30.09.2019 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 01.10.2019.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що Товариство подано до Інспекції податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у якій самостійно розрахувало суму податку на прибуток приватних підприємств за відповідний звітний (податковий) період у розмірі 3279225,00 грн.

Згідно з інтегрованої картки особового рахунку позивача Товариством протягом 2013 року було сплачено авансових внесків з податку на прибуток у загальному розмірі 6868470,00 грн., з огляду на що у Товариства утворилась переплата зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік у розмірі 3589245,00 грн. (6868470,00 грн. - 3279225,00 грн.), у зв`язку з чим Товариство звернулось до Інспекції із заявою від 24.02.2014 № 120 про повернення переплаченої суми з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 3589245,00 грн на розрахунковий рахунок у банку.

Листом від 21.03.2014 № 357/10 Інспекція повідомила Товариство, що Комсомольським відділенням Інспекції вживаються заходи по залученню резервів для зарахування надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств у рахунок інших податків.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що кошти на розрахунковий рахунок Товариства не надійшли.

28.03.2014 Товариство звернулось до Інспекції із заявою від 28.03.2014 № 192 про зарахування частини переплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2014 року у розмірі 312429,00 грн.

28.03.2014 Інспекція здійснила перерахування коштів у розмірі 312429,00 грн. з бюджетного рахунку Товариства, призначеного для зарахування авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств, на бюджетний рахунок зі сплати податку на додану вартість, що відображено в інтегрованій картці особового рахунку Товариства.

22.04.2014 Товариство подало до Комсомольського відділення Інспекції податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, у якій самостійно розрахувало суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 2195158,00 грн.

28.04.2014 Товариство звернулось до Інспекції із заявою від 28.04.2014 № 222 про зарахування частини переплати з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень 2014 року в розмірі 2195158,00 грн.

Листом від 30.04.2014 № 581/10 Інспекція повідомила Товариство про те, що перерахування коштів з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у рахунок сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість можливе лише після документального підтвердження наявної переплати.

У подальшому Товариством були подані до Інспекції податкові декларації з податку на додану вартість: за квітень 2014 року, у якій з урахуванням уточнюючого розрахунку від 18.06.2014 Товариство самостійно розрахувало суму податку до сплати в бюджет у розмірі 317331,00 грн.; за травень 2014 року, у якій Товариство самостійно розрахувало суму податку до сплати в бюджет у розмірі 10376,00 грн. На підставі податкової декларації з податку на додану вартість Товариства за червень 2014 року за рахунок задекларованого платником від`ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 95127,00 грн. було частково погашено податковий борг з податку на додану вартість Товариства за березень 2014 року.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум грошового зобов`язання по особовому рахунку Товариства утворився податковий борг з податку на додану вартість, який на 30.10.2014 становив 2400861,76 грн.

При цьому, за даними інтегрованої картки особового рахунку Товариства за платежем: «Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» станом на 30.10.2014 у Товариства обліковувалась переплата з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2239469,00 грн.

31.10.2014 Товариство звернулось до Інспекції із заявою від 30.10.2014 № 1/10 про зарахування переплати з авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 2239469,00 грн у рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, який станом на 30.09.2014 становив 2400861,76 грн.

Листом від 19.11.2014 № 1589/10 Інспекція повідомила Товариство про те, що до Головного управління Міндоходів у Полтавській області направлено лист щодо розгляду питання про зарахування надміру сплачених Товариством сум авансових внесків з податку на прибуток у рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, Інспекцією не було вчинено дій за вказаним листом щодо зарахування надміру сплачених Товариством сум авансових внесків з податку на прибуток у рахунок погашення податкового боргу.

10.02.2015 Товариство подало до Комсомольського відділення Інспекції податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, згідно якої Товариством за результатами відповідного звітного (податкового) періоду отримало збиток у розмірі 1779400,00 грн.

Листом від 20.02.2015 № 2/02 Товариство звернулось до Головного управління ДФС у Полтавській області про погашення податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 2427738,00 грн за рахунок наявної переплати авансових внесків з податку на прибуток у сумі 3508816,00 грн.

Листом від 13.03.2015 № 379/10 Інспекція повідомила Товариство про те, що вказана у заяві від 20.02.2015 № 2/02 сума не відповідає наявній переплаті в картці особового рахунку Товариства та запропонувала звернутись з питанням звірення стану розрахунків до Комсомольського відділення Інспекції.

Також, судами було встановлено, що згідно актів від 23.06.2015 про звіряння розрахунків платника за періоди з 01.01.2014 по 30.09.2014, з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з 01.01.2015 по 31.03.2015, складених між Товариством та Інспекцією, позитивне сальдо розрахунків Товариства з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств складало 2239469,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.2 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Положеннями пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно абзацу 2 пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

У справі, що розглядається, суди встановили, що право на погашення податкового боргу з податку на додану вартість за рахунок переплати з авансових внесків з податку на прибуток виникло у Товариства на підставі сплачених ним авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, а також заяви Товариства № 1/10 від 30.10.2014 про повернення частини наявної у Товариства переплати у розмірі 2239469,00 грн. Факт існування станом на 30.10.2014 у Товариства переплати з податку на прибуток у сумі 2239469,00 грн. був підтверджений даними інтегрованої картки платника податків, а також актами звіряння розрахунків від 23.06.2015.

При цьому, суди обґрунтовано виходили з того, що можливість погашення податкового боргу за рахунок надміру сплачених сум з інших платежів передбачена положеннями статей 43, 87 Податкового кодексу України, а норми чинного законодавства не ставлять передумовою для погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу за рахунок надміру сплачених сум з інших платежів обов`язкового проведення документальної перевірки.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду