Справа № 348/1360/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №348/1360/16-а

адміністративне провадження №К/9901/43990/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Хобор Р. Б., судді: Попко Я. С., Сапіга В. П.) від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання рішення нечинним та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області (далі - Надвірнянська місьрада), у якому просив:

- визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Надвірнянської місьради від 25 лютого 2016 року № 1, яким відмовлено позивачу в присвоєнні новозбудованому житловому будинку адресного номеру;

- зобов`язати відповідача впорядкувати адресне господарство по АДРЕСА_2 та присвоїти новозбудованому житловому будинку адресний номер.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Надвірнянської місьради задоволено. Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року скасовано і прийнято нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 квітня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , а тому такому будинку вже було присвоєно адресний номер.

Не погодившись із вказаним вище судовим рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що в 2005 році виконавчим комітетом Надвірнянської місьради було дозволено йому перебудувати квартиру АДРЕСА_4 , однак позивач фактично здійснив не перебудову придбаної ним квартири, а збудував поруч новий житловий будинок, який повністю є відокремленим від квартири, а тому відмова відповідача у присвоєнні йому адресного номеру є протиправною.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 листопада 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

Згідно договору купівлі-продажу від 14 липня 2005 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 однокімнату квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно договору купівлі-продажу від 06 серпня 2005 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0678 га (кадастровий номер :02:001:0187) для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 21 серпня 2007 року позивачу видано Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯД № 888255.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 2006 по 2008 роки позивач на зазначеній земельній ділянці збудував житловий будинок загальною площею 83,5 кв. м. Даний факт встановлено в рішенні Надвірнянського районного суду від 13 квітня 2016 року, та сторонами по справі не оспорюється.

21 травня 2009 року згідно рішення виконавчого комітету Надвірнянської міськради № 349, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 вирішено впорядкувати адресне господарство в АДРЕСА_2 присвоївши індивідуальному житловому будинку ОСОБА_1 адресний номер - АДРЕСА_5.

Однак, рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міськради від 17 вересня 2009 року № 626 задоволено протест прокурора Надвірнянського району та визнано таким, що втратило чинність рішення виконкому Надвірнянської міськради від 21 травня 2009 року № 349.

04 квітня 2015 року ОСОБА_1 оформив право власності на житловий будинок загальною площею 83,5 кв. м., житловою площею 37,6 кв. м. в АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

25 грудня 2015 року позивач звернувся до Надвірнянської міськради із заявою про присвоєння поштової адреси новозбудованому житловому будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Протокольним рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міськради від 25 лютого 2016 року № 1 позивачу було відмовлено у присвоєнні поштової адреси об`єкту нерухомості, рекомендовано залишити адресний номер « АДРЕСА_3 ». Підставою такої відмови слугувало рішення Надвірнянської міськради від 17 вересня 2009 року № 626 «Про розгляд протесту прокурора Надвірнянського району від 16 вересня 2009 року на рішення виконкому від 21 травня 2009 року № 349 «Про впорядкування адресного господарства на АДРЕСА_2 ».

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року відповідає зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 2 ст. 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

За змістом ч. 1 ст. 53 Закону № 280/97-ВР основною формою роботи виконавчого комітету міської ради є його засідання.

Підпунктом 10 п. «б» ст. 30 згаданого Закону визначено, що до відання (повноважень) виконавчих органів міських рад віднесено облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Із системного аналізу зазначених норм убачається, що облік об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, що належить до повноважень виконавчих органів міських рад, включає в себе і присвоєння поштових адрес.

Згідно з Положенням про відділ містобудування та архітектури Надвірнянської міськради, яке затверджено рішенням Надвірнянської міськради від 01 квітня 2016 року № 69-3/2015, такий відділ, зокрема, забезпечує реалізацію політики у сфері містобудування та архітектури на території міста.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону № 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Як убачається з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 виконавчий комітет Надвірнянської міської ради рекомендував залишити адресний номер « АДРЕСА_3» згідно з рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради від 17 вересня 2009 року № 626 «Про розгляд протесту прокурора Надвірнянського району від 16 вересня 2009 року на рішення виконкому від 21 травня 2009 року № 349 «Про впорядкування адресного господарства на АДРЕСА_2 », що підтверджується витягом з протоколу виконавчого комітету Надвірнянської міськради від 25 лютого 2016 року № 1.

При цьому рішення від 25 лютого 2016 року № 1 на засіданні виконавчого комітету Надвірнянської міськради з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 не є окремим документом у відповідності до ч. 6 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, оскільки було прийнято протокольно.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з твердженням суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для надання правової оцінки рішенню відповідача від 25 лютого 2016 року № 1, оскільки виконавчий комітет Надвірнянської міськради у встановленому Законом № 280/97-ВР порядку його не приймав.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 квітня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає вірними висновки апеляційного суду, що адресний номер житловому будинку, який належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , вже присвоєно і таким є адресний номер - АДРЕСА_3 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 на праві власності належать два об`єкти нерухомого майна - квартира АДРЕСА_4 та житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , а тому доводи позивача, що належним йому на праві власності об`єктам нерухомого майна присвоєно один і той самий номер, є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. А. Єзеров

С. М. Чиркін